06.05.20
33/812/143/20

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
6 травня 2020 року м. Миколаїв
             
Миколаївський апеляційний суд 

у складі: головуючого - судді                 Ямкової О.О.
за участю: 
секретаря         Цуркан І.І.
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
потерпілого                                         ОСОБА_2         
       
        розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
       за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 квітня 2020 року, якою 

    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає і є зареєстрованим у АДРЕСА_1 ,
- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., -
В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 13 березня 2020 року близько 14 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», де на 155км, допустив неуважність, не врахував дорожню обстановку, і виконуючи обгін порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України, так як не дотримався безпечного бокового інтервалу та вчинив зіткнення з автомобілем «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попутно, внаслідок чого завдав автомобілям механічні пошкодження. 
ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права та без з`ясування у повній мірі обставин, які мають значення для справи. 
На його думку суд не врахував той факт, що характер руху автомобіля під його керуванням не є причиною ДТП, так як ОСОБА_2 , об`їхавши перешкоду, здійснив маневр вліво та допустив зіткнення з його автомобілем в момент коли він здійснював обгін. 
Цим обставинам суд першої інстанції повинен був дати оцінку, але усунувся від їх встановлення, не звернув увагу на схему ДТП, у якій невірно визначено місце зіткнення, яке, на його переконання, відбулося ні на правій, а на лівій смузі руху. 

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного. 

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення. 
Тому суддя в обґрунтування своїх висновків, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №286818 від 13.03.2020 р., письмові пояснення учасників ДТП та їх усні пояснення у судовому засіданні, які досліджені належним чином, та перевірені судом апеляційної інстанції. 
Встановлення цих обставин відповідає також даним, що містяться у схемі ДТП, що надана як додаток до протоколу, а відсутність дослідження копії іншого протоколу, що складений відносно потерпілого, не вплинуло на правильність судового рішення. 
Так за схемою, складеною до протоколу, вбачається, що місце зіткнення автомобілів представниками поліції встановлено точно і воно розташовано на правій смузі руху, по якій обидва автомобіля рухалися у попутному напрямку, до здійснення ОСОБА_1 обгону транспортного засобу потерпілого (а.с.3). 
Заперечень стосовно зазначення даних про місце зіткнення транспортних засобів від водіїв, які є учасниками пригоди, не зафіксовано ні у самій схемі, ні у письмових поясненнях, ні у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1-5). 
Відтак, з огляду на відмітку такого місця зіткнення за узгодженням з усіма учасниками пригоди, та з урахуванням перелічених у додатку до схеми ДТП пошкоджень обох транспортних засобів, можливо зробити висновок, що зіткнення відбулося за рахунок контактування правого дзеркала заднього виду автомобіля «ЗАЗ Lanos» спочатку з лівими задніми дверцятами автомобіля «Mazda», та з огляду напрямку подальшого руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 уперед, з подальшим пошкодженням лівої передньої двері, лівого дзеркала заднього виду та лівого переднього крила автомобіля потерпілого, та у подальшому пошкодженням, насамперед, дзеркалом автомобіля «Mazda» правого заднього крила автомобіля «ЗАЗ Lanos». 
Отже, за наданою та складеною представниками поліції схемою вбачається, що дорожньо-транспортна пригода 13 березня 2020 року мала місце у світлу пору доби, при сухому покритті, а зіткнення автомобілів відбулося на правій смузі руху, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював обгін автомобіля потерпілого.
За такого судом вірно не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у порушені бокового інтервалу між транспортними засобами, внаслідок чого відбулося ДТП, так як: по-перше, перелік пошкоджень автомобілів при іншому механізмі пригоди, якщо така відбулася за обставинами, які вказує правопорушник, були б інші, а саме у автомобіля потерпілого не було б пошкоджено переднє ліве крило, а у автомобіля ОСОБА_1 , навпаки, мало б місце пошкодження ще правих передніх та задніх дверцят, але таких пошкоджень при складанні схеми ДТП не встановлено. 
Разом з тим, матеріали справи, свідчать навпаки про те, що ОСОБА_1 в порушення пункту 1.10 ПДР України, яким визначено, що обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху, здійснив такий маневр на смузі попутного руху, по якій рухався також автомобіль потерпілого, без дотримання безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів саме на цій смузі руху, що і стало причиною ДТП.
Зазначені обставини підтвердив потерпілий ОСОБА_2 ..
Також за матеріалами справи відносно водія ОСОБА_2 складено протокол за порушення п. 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, який судом до наступного часу не розглянуто.
З огляду на наведене, при апеляційному перегляді даної справи не встановлена відсутність порушень Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 , а за такого припущення щодо наявності в діях іншого водія складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не має правового значення.
Щодо іншого змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , то вона не містить перелік обставин, які не були з`ясовані судом та вплинули на невірне вирішення ним справи, а її доводи не впливають на обґрунтовані висновки суду щодо наявності підстав для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною переоцінкою доказів, які вже були досліджені та оцінені судом. 
Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог статті 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції статті 124 КУпАП.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 квітня 2020року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуючий                                         О.О.Ямкова