Єдиний унікальний номер 219/14795/19
Номер провадження 33/804/125/20 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
12 березня 2020 року                                                     місто Бахмут
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Нізієнко О.О. за участю ОСОБА_1 та захисника Нізієнка О.О. на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2020 року, щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно з постановою суду 11 грудня 2019 року о 22-50 годині в м. Бахмут по вул. Полевая,22 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT -11 номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, від продуття технічного засобу алкотестер «Драгер» та проходження огляду в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
Постановою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Нізієнко О.О. та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити. На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_1 не проходив жоден із видів огляду на стан сп`яніння і результатів такого огляду немає. Протокол складений за факт відмови від проходження медичного огляду, проте працівники поліції не пропонували пройти огляд на місті зупинки та на прохання ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки погрожували йому. Крім того працівники поліції всупереч нормам законодавства не попередили про проведення зйомки усіх учасників. 
Стверджує, що суд у постанові припустився до суперечливих висновків, оскільки з тексту постанови вбачається, що судом встановлено про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння проте, протокол складений за фактом відмови від проходження огляду. 
Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм ст. 256 КУпАП, так пояснення свідків були зроблені на раніше заготовлені бланки. Судом зазначені свідки допитані не були, належних доказів, окрім рапорту поліцейського,  щодо поважності їх неявки в матеріалах справи не міститься, та суддя відмовила в клопотання про подальший виклик свідків. 
Копія протоколу, яку вручили  ОСОБА_1 поганої якості, та її неможливо прочитати, зауваженням ОСОБА_1 з цього приводу не надано правової оцінки. 
Отже суд першої інстанції спрощено підійшов до розгляду справи, чим не виконав вимоги ст. 268 КУпАП. 
  
Перевіривши матеріали адміністративної справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,  що  пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від  проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів  справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП  за ознакою відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєні ним інкримінованого адміністративного правопорушення  ґрунтується на всебічно, повно і об`єктивно досліджених  в судовому засіданні  доказах.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №450110 від 11 грудня 2019 року; технічним записом з нагрудних камер поліцейських на якому зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які показали, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі.  
Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 особисто написав пояснення, що вжив 0,5 л. пива та провину визнає, при цьому зауважень щодо дій працівників поліції та порядку проведення огляду на стан сп`яніння в своїх поясненнях не навів. 
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 працівники поліції не запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля спростовуються технічним записом, з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до якого  ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на перевірку стану сп`яніння як у медичному закладі так і на місці зупинки автомобіля, на обидві пропозиція ОСОБА_1 відповів відмовою у присутності двох свідків, які підтвердили факт відмови. 
Не попередження ОСОБА_1 , що здійснюється відео зйомка нагрудними камерами не є підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки інструкцією «із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від  11.01.2019 року за № 28/32999,  прямо передбачено порядок здійснення фіксування виконання службових обов`язків поліцейськими, зокрема включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. Обов`язку попередження осіб, про здійснення фіксування зазначеною інструкцією не передбачено, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу. 
Твердження сторони захисту про суперечливі висновки суду першої інстанції у своїй постанові, щодо складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, спростовуються постановою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області, згідно з якою ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності саме   за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння  в установленому законом порядку, та маються відомості щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для перевірки останнього. Посилання в постанові, про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відсутні.
Щодо пояснень свідків, які викладені на бланках, апеляційний суд звертає увагу, що у відповідних графах заповнена інформація, яка стосується подій пов`язаних саме з водієм ОСОБА_1 , зазначені пояснення свідками підписані власноручно, та зауважень як до надрукованого тексту так і до пояснень в цілому у свідків не виявлено, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги письмові пояснення свідків при ухвалені постанови. 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції здійснив усі можливі заходи щодо виклику свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання для надання пояснень по справі, шляхом надіслання повісток, передачі телефонограм та доручення працівникам поліції забезпечення явки останніх. Тому посилання сторони захисту, що судом не допитані свідки та не з`ясована поважність їх не прибуття не заслуговують на увагу, та апеляційним судом сприймається як змога направлена на затягування судового розгляду справи про адміністративне правопорушення задля уникнення від адміністративної відповідальності та адміністративного стягнення. 
Інші доводи апеляційної скарги не вказують на порушення суддею при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, недопустимість доказів та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

На думку апеляційного суду, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо його винуватості у скоєному адміністративному правопорушенні, що повністю та об`єктивно підтверджується зібраними по справі доказами.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, що могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування постанови судді, не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись  ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Нізієнка О.О. залишити без задоволення.
Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП,  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя