ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/3088/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року (суддя Петренко О.С., повний текст рішення складений 05 лютого 2020 року) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до  Управління соціального захисту населення Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області                 
про  визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

                     ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення  Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.11.2019 про встановлення статусу інваліда війни (особи з інвалідністю внаслідок війни) та видачі посвідчення інваліда війни; зобов`язати Управління соціального захисту населення Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2019 про встановлення статусу інваліда війни (особи з інвалідністю внаслідок війни) та видачі посвідчення інваліда війни (особи з інвалідністю внаслідок війни) згідно з вимогами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
                    Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у задоволені позову відмовлено. 
                    Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01 січня 2004 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, посвідчення серії НОМЕР_1 , видано 17.04.2019 Кіровоградською ОДА, інвалідність ІІІ групи, пов`язана з участю в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та користується пільгами згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
ОСОБА_1 04 листопада 2019 року звернувся до Управління соціального захисту населення Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області з заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни  відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Листом № 05-645 від 28.11.2019 Управління соціального захисту населення Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки в поданих до розгляду копіях документів не виявлені документи, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Вважаючи таку відповідь протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.  
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Згідно з пунктом 10 цього Положення посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни  видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. 
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до довідки № 19 від 17.05.2004, виданої Відкритим акціонерним товариством «Новоархангельське районне ремонтне-транспортне підприємство», ОСОБА_1 був відкомандирований обслуговувати автомобілем населення зони Чорнобильської АЕС з 12.09.1986 по 29.09.1986.
Згідно з довідкою № 6 від 19.02.2013, виданою Відкритим акціонерним товариством «Новоархангельське районне ремонтне-транспортне підприємство», ОСОБА_1 був зарахований в штат автомобільної колони військового типу /АКВТ - 3І2ІТ/ з 06.05.1986 по 05.03.1996, створеної на базі Новоархангельського районного об`єднання «Сільгоспетхіка»
Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 6 червня 1975 року № 90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.
Колегія суддів зазначає, що надані позивачем докази свідчать про участь останнього у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків.
Проте, ці обставини підтверджують те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тоді як для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків на ЧАЕС, обов`язковою є також умова, що така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування Цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.
Колегія суддів зазначає, що належних доказів підтвердження своєї участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони позивач не надав, адже долучені до матеріалів справи довідки № 19 від 17.05.2004 та № 6 від 19.02.2013 не містять інформації про те, що позивач безпосередньо входив до складу формувань Цивільної оборони та у складі таких формувань був направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, так само як не містить відповідної інформації експертний висновок Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 02.05.2004 № 9247. 
З огляду на наведене вище, колегія суддів доходить висновку, що за відсутності доказів залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відсутні достатні підстави для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Вказана правова позиція відображена, зокрема, у постанові  Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 537/5039/16-а.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з правильним застосуванням норм матеріального права,  із дотриманням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
                               
                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  - 
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року в адміністративній справі № 340/3088/19 залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з 21 квітня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повна постанова складена 21 квітня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова