ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2020 р. 	Справа № 520/14505/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: П`янової Я.В. ,  Зеленського В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області  на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020р. (головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.02.2020 р.) по справі № 520/14505/19 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області  до   Комунального підприємства Харківської районної  ради "КОМУНЕНЕРГО"   про стягнення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення штрафу у сумі 3400 грн. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 р. позов Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області  до   Комунального підприємства Харківської районної  ради "КОМУНЕНЕРГО"   про стягнення штрафу було залишено без розгляду. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не вірно застосував вимоги ч. 2 ст. 122 КАС України , а саме не врахував, що зазначена норма передбачає можливість встановлення інших строків для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних  повноважень іншим законам
Відповідно до приписів ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)   справа розглядається в порядку письмового провадження    в межах доводів апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,    переглянувши справу за наявними у ній доказами та      перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, позов подано з порушенням встановленого статтею 122 КАС України строку звернення до суду.
          Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з огляду на таке.
Так, як вбачається зі встановлених судом першої інстанції  обставин, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом слугувало невиконання відповідачем рішення позивача № 6.0-01 від 14.01.2019 року про накладення штрафу 3400 грн.
Вказане рішення було направлено відповідачеві рекомендованим листом та отримано ним 18.01.2019 року.
У рішенні зазначено строк його виконання 15 календарних днів з дня  його отримання.
          Відтак, кінцевим строком виконання рішення є, з урахуванням того, що 15 день припадає на вихідний день - 04.02.2019 року.
Визначаючись із висновком про необхідність залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції  вказував  приписи частини  ч.1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої  для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. 
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Отже, Кодекс  адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу.
Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного суду викладену в постанові від 14.02.2019 р. по справі №813/4921/17. 
Так, ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України, встановлено що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.
Згідно з п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Аналіз вищевказаних норм права вказує на те, що для позовів про стягнення штрафу, як адміністративно-господарської санкції, у даному випадку, застосовується позовна давність в один рік.
Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є стягнення саме адміністративно-господарських санкцій в сфері здійснення господарської діяльності, а саме застосування штрафу до відповідача .
За таких обставин, колегія суддів вважає, оскільки позов суб`єктом владних повноважень було подано  у грудні 2019 р.  (кінцевим строком виконання рішення позивача № 6.0-01 від 14.01.2019 року про накладення штрафу 3400 грн.  є 04.02.2019 року) та відповідно до норм п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України   позивачем не було порушено  строки звернення до суду, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду . 
На підставі викладеного, колегія суддів вказує, що судом першої інстанції зазначені обставини враховані не були, що призвело до невірного вирішення справи, а тому ухвала про залишення без розгляду позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 312, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 по справі                   № 520/14505/19 скасувати. 
Адміністративну справу направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя 		І.С. Чалий 	
Судді	   	Я.В. П`янова    В.В. Зеленський