УХВАЛА

10 березня 2020 року 
м. Київ

Справа №  29/5005/6325/2011 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я. 

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду 
від 23.12.2019
у справі № 29/5005/6325/2011
за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" 
про визнання банкрутом,- 
ВСТАНОВИВ:
28.01.2020 Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 21.01.2020 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі                              № 29/5005/6325/2011, підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у справі               № 29/5005/6325/2011 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді -         Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Васьковського О.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 13.02.2020.
Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про поновлення строку на звернення із касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 29/5005/6325/2011. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 21.01.2020 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 29/5005/6325/2011 залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України. Повідомлено Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" про право у термін до 06 березня 2020 року звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку навівши інші підстави для поновлення строку.

02.03.2020 Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву від 28.02.2020 про поновлення строків на звернення до суду із касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі                   № 29/5005/6325/2011. 

В якості інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження скаржником зазначено, що оскаржувана ухвала Центрального апеляційного господарського суду надійшла на адресу Головного офісу банку 03.01.2020, підтвердженням чого є копія конверту, в якому надійшла копія оскаржуваного судового рішення. Проте, зазначена справа перебуває на супроводі саме філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харків і на адресу філії оскаржувана ухвала надійшла від Головного офісу банку 10.01.2020.   

Розглянувши доводи вищевказаної заяви про поновлення строку на звернення до суду із касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 29/5005/6325/2011, колегія суддів визнає інші підстави наведені скаржником у заяві неповажними та відмовляє у відкритті касаційного провадження, з огляду на те, що, згідно ідентифікатора поштових відправлень 4900078548288, який міститься на копії конверту, в якому надсилалась копія оскаржуваного судового рішення на адресу заявника апеляційної скарги - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", останнім копію оскаржуваного судового рішення отримано 03.01.2020, а отже, згідно ч. 2 ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, 20-ти денний строк на касаційне оскарження ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 29/5005/6325/2011 закінчувався - 23.01.2020. Разом з тим, скаржник звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду тільки 28.01.2020. Крім того, можливість дізнатись про стан розгляду поданої самим скаржником - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду залежала виключно від власного волевиявлення скаржника, який повинен був в розумні інтервали часу вживати всі необхідні заходи, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження. У вищевказаній заяві про поновлення строку на звернення до суду із касаційною скаргою скаржником не зазначено жодних інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, які судом могло б бути розцінено як поважні підстави для поновлення строку. Отже, заявником не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на касаційне оскарження. 

Суд касаційної інстанції зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Верховний Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Згідно пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.  

Оскільки, наведені в якості інших, підстави для поновлення встановленого законом строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що заява Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 28.02.2020 про поновлення строків на звернення до суду із касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 29/5005/6325/2011 не підлягає задоволенню, а відтак у відкритті касаційного провадження у справі                          № 29/5005/6325/2011 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 21.01.2020 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 слід відмовити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 234, 235, пунктом 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 29/5005/6325/2011 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 21.01.2020 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             В.В. Білоус

Судді                                                                                                          О.В. Васьковський                                                

                                                                                                                    В.Я. Погребняк