Окрема думка
 
судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
справа № 361/17/15-ц (провадження № 14-423 цс 19)
 
19 лютого 2020 року
м. Київ
 
Велика Палата Верхового Суду розглянула справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 , про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик» на рішення Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року і постановою від 19 лютого 2020 року касаційні скарги задовольнила частково, рішення Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року та рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року скасувала, а провадження в справі закрила.
 
Водночас не погоджуюся із застосуванням Великою Палатою Верхового Суду норм процесуального права з огляду на таке.
 
1.    З огляду на те, що Велика Палата Верховного Суду вирішила на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі, вона відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України у редакції Закону № 460-IX в мотивувальній частині постанови роз`яснила позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Великої Палати Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.
 
1.        Дійсно, Законом № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, доповнено частину першу статті 256 ЦПК України, зокрема, такого змісту: суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
 
2.        Також цим же Законом доповнено статтю 414 ЦПК України частиною четвертою такого змісту: у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
 
3.        Проте, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року) розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
4.        Зазначена норма міститься саме у законі, яким змінений порядок розгляду судових справ, зокрема, в суді касаційної інстанції, і визначає застосування (дію в часі) саме цього закону в частині застосування запроваджених змін щодо касаційних скарг, поданих до набрання вказаним законом сили.
 
5.        Касаційні скарги  ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик» надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у липні - серпні 2017 року, таким чином скарги підлягали розгляду та провадження в суді касаційної інстанції у справі № 361/17/15-ц мало здійснюватися відповідно до норм процесуального права, що діяли до набрання чинності Законом № 460-IX.
 
6.        Звужене тлумачення пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX щодо лише «стадії розгляду касаційної скарги», а не касаційного провадження в цілому, на моє переконання суперечить меті Закону № 460-IX та змісту відповідної норми прикінцевих та перехідних положень, оскільки означатиме можливість застосування нових процесуальних норм на інших стадіях касаційного провадження, наприклад, перевірки касаційної скарги і відкриття касаційного провадження.
 
7.        Застосовування процесуальних норм запроваджених Законом № 460-IX до касаційних скарг, поданих до набрання зазначеним законом сили, суперечить як приписам вказаного закону так і принципу правової визначеності.

 
Суддя                                                                                                                    В. В. Пророк

 
Окрема думка складена 06 березня 2020 року.