ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року	Львів	Справа № 500/2092/19 пров. № А/857/3391/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.
представника позивача           Ленько Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року (ухвалене головуючим – суддею Баранюк А.З. у м. Тернополі о 17 год. 11 хв., повний текст судового рішення складено 29 листопада 2019 року) у справі № 500/2092/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування припису,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування припису Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23.08.2019 № С-23.08/1.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 21.06.2019 проводилась позапланова перевірка дотримання позивачкою вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил щодо належного позивачці будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено що будинок будується на земельній ділянці, яка не була відведена в установленому порядку для цієї мети (цільове призначення земельної ділянки на якій будується об`єкт - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту. За результатом даної перевірки складено акт перевірки від 21.06.2019 та надано припис № С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким позивачку в строк до 21.08.2019 було зобов`язано привести об`єкт будівництва до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту. Цей припис позивачка оскаржила до суду. Відповідачем 23.08.2019 повторно проведено перевірку за результатами якої складено акт. Також 23.08.2019 відповідачем винесено оскаржуваний припис № С-23.08/1 про усуненим порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Цим приписом позивачку повторно зобов`язано до 23.10.2019 знести самочинно збудований об`єкт. Позивачка зазначає, що будівництво будинку було розпочато нею після реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Після завершення будівництва будинку нею подано відповідачу декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, яка відповідачем зареєстрована. В подальшому позивачка зареєструвала право власності на будинок. Пізніше зазначений житловий будинок було поділено на 4 окремі об`єкти - квартири, з внесенням запису про право власності на них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, які на даний час відчужені на користь інших осіб за договорами купівлі-продажу. На думку позивачки наведене підтверджує законність проведеного будівництва. Також позивачка зазначає, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2019  адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23.08.2019 № С-23.08/1.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що закон не передбачає повторної видачі аналогічного припису із тих самих підстав з новим строком добровільного виконання, оскільки, у разі невиконання припису, закон зобов`язує орган архбудконтролю звернутися до суду про знесення самочинного будівництва. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що складання відповідачем оскаржуваного припису порушує принцип юридичної визначеності.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що оскільки законодавство України не передбачає алгоритму проведення перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності діяльності, при якому, у разі виявлення порушень вимог законодавства, припис не складається, то в даному випадку було виявлено порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, тому видання такого припису є обов`язковим, тим самим спростовує твередження суду першої інстанції про те, що закон не передбачає повтороної видачі аналогічного припису із тим самих підстав з новим строком добровільного виконання.
В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Інші особи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, явку уповноваженої особи не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача,перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити чатсково, а рішення суду першої інстанції — змінити, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку за адресою Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків. Реєстрацію повідомлення здійснено 28.09.2017 за № ТП061172711873 (а.с. 34, 35).
Після завершення будівництва будинку позивачкою подано відповідачу декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, яка зареєстрована Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 21.09.2018 за № ТП 141182640777 (а.с. 36-37).
28.09.2018 позивачкою зареєстровано право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38).
ОСОБА_1 є також власником земельної ділянки з кадастровим номером 6125286700:02:004:4704 за адресою Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 39).
В подальшому вказаний будинок був поділений на чотири квартири, які були відчужені треті особам, що підтверджується долученою до матеріалів справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 42-45).
До управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 21.06.2019 надійшла заява ОСОБА_2 , мешканки с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області з проханням провести перевірку законності будівництва позивачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 55).
За вказаним зверненням відповідачем, на підставі направлення від 21.06.2019 (а.с. 7) проведено перевірку щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за результатами якої складено Акт від 21.06.2019 № ТФ-21.06/1 (а.с. 8-18).
Так, в результаті перевірки встановлено, що позивачем проводяться будівельні роботи з самочинного будівництва багатоквартирного житлового будинку, який будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011.
21.06.2019 відповідачем видано припис № С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким зобов`язано в термін до 21.08.2019 об`єкт будівництва привести до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту (а.с. 20). 
Також 21.06.2019 видано припис № С-21.06/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на зазначеному об`єкті будівництва. 
ОСОБА_1 не погодилася із приписом від 21.06.2019 №С-21.06/1 та оскаржила його до суду. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 у справі № 500/1537/19 у задоволенні позову відмовлено. Це рішення було оскаржено ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції. На час розгляду справи № 500/2092/19 справа № 500/1537/19 перебуває на розгляді Восьмого апеляційного адміністративного суду.
23.08.2019 відповідачем, відповідно до направлення від 22.08.2019 (а.с. 22), проведено повторну перевірку в ході якої встановлено, що позивачем порушено пп. «а» п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної, діяльності», пп. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, а саме не виконано припис від 21.06.2019 № С-21.06/1, про що складено акт від 23.08.2019 № ТФ-23.08/2 (а.с. 23-32).
За результатами перевірки відповідачем повторно видано припис від 23.08.2019 № С-23.08/1 яким ОСОБА_1 повторно зобов`язано до 23.10.2019 привести до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту (а.с. 33). 
Разом з цим, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 09.09.2019 звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 про демонтаж самочинно збудованого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою від 16.09.2019 у справі № 500/2043/19 відкрито провадження у справі.
Позивач вважаючи виданий відповідачем повторно припис від 23.08.2019 № С-23.08/1 протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, разом з тим, не може погодитись з мотивами, на підставі яких було ухвалено оскаржуване рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
Частиною 5 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт.
Згідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону Кабінет Міністрів України постановою від 23.05.2011 № 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553), який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (пункт 1 Порядку № 553).
За змістом пункту 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
За правилами пункту 6 Порядку № 553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
При цьому вказаний пункт Порядку також визначає перелік підстав для проведення позапланової перевірки, який є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Зокрема, це:
- подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;
- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;
- виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;
- перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;
- вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;
- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;
- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Аналогічні приписи містяться в статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.
Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.
Отже, позапланова перевірка може бути проведена виключно у разі наявності підстав, визначених у пункті 7 Порядку № 553, про що повинно бути зазначено у направленні для її проведення.
Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені у пункті 11 вказаного Порядку та кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI.
Так, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:
1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;
2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;
3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:
а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;
б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;
4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією   зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;
5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством;
6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;
7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;
8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;
9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;
10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо - та відеотехніки;
11) здійснювати контроль за дотриманням порядку обстеження та паспортизації об`єктів, а також за реалізацією заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації.
Посадовим особам органу державного архітектурно-будівельного контролю забороняється вимагати інформацію та документи, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю.
Права та обов`язки суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зазначені пунктах 13, 14 Порядку № 553. Зокрема, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.        
Із положень ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553 слідує, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватись лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.
Відтак, за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва, а виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.
При цьому, реєстрація права власності на об`єкт нерухомості виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А тому, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/1986/18, від 19.09.2018 у справі № 804/1510/16 та від 02.10.2018 у справі № 465/1461/16-а.
Згідно з п. 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (далі - Положення), ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Відповідно до п. 3 цього Положення основними завданнями ДАБІ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.
Відповідно до ч. 1, 4 та 6 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.
Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (ч. 5 ст.39 Закону).
Відповідно до ч. 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.
Як згадувалось вище, ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку за адресою Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків. Реєстрацію повідомлення здійснено 28.09.2017 за № ТП061172711873 (а.с. 34, 35).
Після завершення будівництва будинку позивачкою подано відповідачу декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, яка зареєстрована Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 21.09.2018 за № ТП 141182640777 (а.с. 36-37).
28.09.2018 позивачкою зареєстровано право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38).
ОСОБА_1 є також власником земельної ділянки з кадастровим номером 6125286700:02:004:4704 за адресою Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 39).
Відтак матеріали справи підтверджують, що позивач у встановленому законом порядку набула право власності на нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності зареєстроване 28.09.2018, тобто до проведення перевірки 21.06.2019.
З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів вважає, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, оскаржуваною у справі декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків. Сам факт реєстрації такої декларації та отримання свідоцтва на право власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення.
Відповідно до ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судове рішення необхідно змінити в частині мотивів. 
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області задовольнити частково
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 500/2092/19 змінити в частині мотивів задоволення позову
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 13 травня 2020 року