22-ц/804/596/20 
                                                                                242/2375/16-ц 
                                               
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року                                                                                                 місто Маріуполь

   справа № 242/2375/16-ц
   провадження № 22-ц/804/596/20   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
                             головуючого                                       Лісового О.О.
                             суддів                                                   Баркова В.М., Мироненко І.П.
                             секретаря судового засідання            Єфремової О.В.
сторони:
стягувач – Акціонерне товариство «Універсал Банк» 
боржник – ОСОБА_1 
приватний виконавець – Трофименко Михайло Михайлович

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Черкова В.Г. від 18 грудня 2019 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року, 

в с т а н о в и в :

В листопаді 2019 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року

В обгрунтування скарги зазначило, що 01.08.2016 р. на примусове виконаня рішення Селидівського міського суду Донецької області видано виконавчий лист № 242/2375/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. 03.10.2019 р. на адресу приватного виконавця була направлена заява про примусове виконання рішення. 07.11.2019 р. керуючись п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.10.2019 р.) суб`єктом оскарження винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання через пропущення встановленого законом строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, з чим не може погодитися, оскільки відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., який набрав чинності 05.10.2016 р. виконавчий документ був пред`явлений в 3-річний термін відповідно до вимог зазначеного Закону. 

Просив визнати рішення про винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 р. приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко Михайла Михайловича неправомірним; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко Михайла Михайловича прийняти до примусового виконання та винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 242/2375/16-ц від 01.08.2016 р. Селидівського міського суду Донецької області.

Ухвалою Селидівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги АТ «Універсал Банк» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року.

Судове рішення мотивоване тим, що 09.06.2016 р. Селидівським міським судом Донецької області було ухвалене заочне рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Мегатек Інвест», ТОВ «Укрпромзв`язок» про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На підставі заяви 01.08.2016 р. на адресу позивача були направлені копія рішення та виконавчий лист по справі.

Як вбачається з копії виконавчого листа, рішення набрало законної сили 22.06.2016 р., строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено один рік, тобто, до 22.06.2017 р. Виконавчий лист виданий 01.08.2016 р.

Банк згідно заяви від 03.10.2019 р. звернувся до приватного виконавця про примусове виконання рішення, строк пред`явлення до виконання якого встановлено до 22.06.2017 р.

07.11.2019 р. приватний виконавець після розгляду заяви було складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», яке було отримано представником банку 08.11.2019 р.

Суд прийшов до висновку, що посилання АТ «Універсал Банк» на те, що строк пред`явлення до примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа становить три роки не відповідають дійсності, оскільки згідно ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV, що діяв на момент видачі виконавчого листа, тобто 01.08.2016 р., строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив один рік (п.2 ч.1 ст.22). ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, на ст.12 якого посилається заявник стосовно строків пред`явлення виконавчого документу до виконання протягом трьох років, набрав чинності 05.10.2016 р., тобто після видачі виконавчого листа.

У апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду представником АТ «Універсал Банк», просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Судом першої інстанції не враховано, що АТ «УніверсалБанк» дотримано строки для пред`явлення виконавчого документу до виконання, які діяли на дату подання такої заяви. 

До судового засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З  матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2016 року (т.1, а.с.195), ухваленого у справі №242/2375/16-ц (провадження № 2/242/763/16) за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Мегатек Інвест», ТОВ «Укрпромзв`язок» стягнуто заборгованість у розмірі 5451001 долар США 42 центи, що за крсом НБУ становить 43451731 грн. 95 коп. та судовий збір у розмірі 1820 грн. 
21.11.2019 року АТ «Універсал Банк» звернулося зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року.
Ухвалою Ухвалою Селидівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги АТ «Універсал Банк» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року.

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Універсал Банк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

               Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, 3.10.2019 року АТ «Універсал Банк» звернулося до приватного виконавця із заявою про примусове виконання заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2016 року (а.с. 210).

Приватний виконавець своїм повідомленнім від 07.11.2019 року повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском встановленого законом мтроку пред`явлення виконавчого документа до виконання на підставі п.2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження.

Як на підставу вимог скарги, представник АТ «Універсал Банк» посилаючись на ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016 року, вказував, що строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа становить три роки.
З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2016 року набрало законної сили 22.06.2016 року, виконавчий лист було видано 01.08.2016 року, строк пред`явлення його до виконання встановлено до 22.06.2017 року (а.с. 209).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22, ч.3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент набрання судовим рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені протягом року якщо інше не передбачено законом. 

Однак, 03.10.2019 року АТ «Універсал Банк» звернулося до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення, строк пред`явлення до виконання якого встановлено до 22.06.2017 року (а.с. 210), тобто з пропуском строку визначеного для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

При постановленні оскаржуваної ухвали, суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки дії приватного виконавця відповідають вимогам законодавства.

Таким чином, колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, суть правовідносин, що виникли між учасниками виконавчого провадження, норми матеріального права, що їх регулюють та вирішив справу з дотриманням норм процесуального права у відповідності до наданих учасниками доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                                 О.О.Лісовий

Судді:                                                                                                            В.М. Барков

                                                                                                                        І.П. Мироненко

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.