ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006881 пров. № А/857/2897/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І., 
суддя                                                     Матковська З.М.. 

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року (головуючий суддя Мричко Н.І., м.Львів) у справі № 1.380.2019.006881 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача  Львівський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, –

В С Т А Н О В И В:

16.10.2019 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 78 від 14.06.2019 у частині пункту 50, прийняте щодо ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 08.05.2019, дату встановлення інвалідності.
Позов обґрунтовує тим, що в травні 2014 року був мобілізований та проходив військову службу в Збройних силах України, з якої звільнений у 2019 році. Вказує на те, що 03.09.2014 отримав вперше мінно-вибухову травму: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма. Під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталась 03.09.2014. В подальшому отримав другу мінно-вибухову травму: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму. Стверджує, що 14.05.2019 під час первинного огляду органами МСЕК йому встановлено II групу інвалідності, травма пов`язана із захистом Батьківщини, що сталась 23.06.2018.  У зв`язку із цим звернувся із заявою до Відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок травми, контузії, пов`язаної із захистом Батьківщини. Однак, 15.07.2019 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, яким відмовила в призначенні одноразової грошової допомоги, з підстав, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді ІІ групи інвалідності пройшов термін понад два роки. Вважає таке рішення протиправним, оскільки у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або, у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у такого виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується з урахуванням раніше виплаченої суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України (місцезнаходження: 03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6, код ЄДРПОУ 00034022) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 78 від 14.06.2019 у частині пункту 50, прийняте щодо ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Зобов`язано Міністерство оборони України (місцезнаходження: 03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6, код ЄДРПОУ 00034022) прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права зазначив, що відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною комісією до довідки МСЕК серії 12 ААА №001833 позивачу 02.11.2015 первинно встановлено 25% втрати працездатності.  В подальшому відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААБ №311058 позивачу 14.05.2019 під час повторного огляду встановлено II групу інвалідності, тобто через 3 роки і 6 місяців після первинного встановлення позивачу 25% втрати працездатності. Посилаючись на частину 4  статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»  наголошує, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється, у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку  ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми  ст.313 цього Кодексу. Згідно  ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Відповідно до копії з довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої військовою частиною НОМЕР_2 від 31.10.2019 № 1253 прапорщик ОСОБА_1 дійсно в період з 09.07.2014 по 28.10.2014 та з 10.11.2014 по 03.12.2014 та з 08.02.2015 по 25.06.2015 та з 12.11.2015 по 17.11.2015 та з 16.03.2016 по 22.06.2016 та з 14.10.2016 по 24.07.2017 та з 14.01.2018 по 23.06.2018 та з 20.07.2018 по 18.08.2018 безпосередню брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. 
Згідно з копією з довідки військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 14.07.2015 № 2724 сержант ОСОБА_1 03.09.2014 отримав мінно-вибухову травму: струс головного мозку, акубаротравму при обставинах виконуючи бойові завдання в ході антитерористичній операції внаслідок артилерійського обстрілу міжнародного аеропорту м. Луганськ 03.09.2014.
Відповідно до копії з довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 001833  ОСОБА_1 під час первинного огляду 02.11.2015 органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності. Зазначено, що причина втрати професійної працездатності, є травма, пов`язана із захистом Батьківщини.
Згідно з копією з довідки військової частини НОМЕР_2 від 23.06.2018 № 531 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) прапорщик ОСОБА_1 21.05.2018 отримав мінно-вибухову травму: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму. За обставин 21.05.2018 близько 09 год. 00 хв. в районі проведення операції об`єднаних сил на території Донецької області в населеному пункті Південне, Торецького району під час виконання бойового завдання внаслідок ворожих обстрілів взводного опорного пункту військової частини НОМЕР_2 №2424 зі сторони незаконних збройних формувань на лінії зіткнення із супротивником, що і стало причиною отримання травми. Про перебування військовослужбовця в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння в медичних документах не засвідчено.
Відповідно до копії з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 311058 від 14.05.2019, при первинному огляді позивачу вперше встановлено другу групу інвалідності - «травма пов`язана із захистом Батьківщини», строк - до 01.06.2021, дата чергового перегляду  08.05.2021.
Згідно з копією з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 № 78 Позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги (пункт 50 рішення Міністерства оборони України). Вказано наступне: Прапорщику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якого 08.01.2019 звільнено з військової служби та 02.11.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталося 03.09.2014 (довідка МСЕК серія 12 AAA № 001833 від 02.11.2015), а 08.05.2019 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААБ № 311058 від 14.05.2019). Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Ступінь втрати здоров`я визначається у відсотках втрати працездатності (групи інвалідності). Ураховуючи, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення ІІ групи інвалідності пройшов термін понад два роки, немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги. Окрім цього зазначено, що допомога у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності виплачена в сумі 24115 грн.
Відповідно до копії з листа Львівського ОВК від 20.11.2019 № 11846 Позивача повідомлено, що згідно з протокольного рішення від 14.06.2019 № 78 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум комісія, розглянувши подані Позивачем документи, дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки групу інвалідності позивачу встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.               
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до вимог  статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»  виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених  Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII  (далі  Закон № 2011-XII).
Відповідно до частини 1  статті 16 Закону № 2011-XII  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 4 частини 2  статті 16 Закону № 2011-XII  одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений  Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Порядок № 975).
Відповідно до вимог пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII та пункту 6 Порядку № 975, військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до частини 4 статті  16-3 Закону №2011-XII право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності.
Положення  статті 16-3 цього Закону  застосовуються при вирішення питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи (меншого відсотка втрати працездатності) та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи (більшого відсотка втрати працездатності).
Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ  визначено перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно з частиною 2 пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Колегія суддів зазначає, що на момент встановлення ОСОБА_1 часткової втрати працездатності  02.11.2015 зазначені вище  Закон № 2011-ХІІ  та Порядок №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII  (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4  статті 16-3 Закону № 2011-XII  доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 02.11.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а 14.05.2019 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено II групу інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серії 12 ААБ № 311058 від 14.05.2019).
Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині 1  статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу  статті 58 Конституції України, норма  Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності 1 січня 2017 року не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинно групи інвалідності за часовий проміжок з 2015 по 2019 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача, починаючи з 14.05.2019 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк. Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18 (адміністративне провадження №К/9901/58213/18).
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.006881 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 05 травня 2020 року