Ухвала
Іменем України
29 квітня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-356ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького  районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, 
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на судові рішення, постановлені щодо нього.
Ухвалою Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 березня2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 15 днів з дня отримання копії ухвали.
На виконання ухвали суду, в межах встановленого судом строку, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі суду від 24 березня 2020 року, не усунув. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у скарзі зазначаються: судові рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції;
Зазначені вимоги закону засудженим не виконані. У клопотаннях не  зазначені судові рішення, що оскаржуються, не обґрунтовано в чому полягає їх незаконність. 
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень ОСОБА_4 , як особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, були допущені судами при винесенні оскаржуваних судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, ці вимоги закону не виконані, вказуючи на незаконність судових рішень ОСОБА_4 не зазначив, у чому саме, з огляду на вимоги ст. 412 КПК України, полягали ці порушення, та яким чином перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення.
Подана скарга містить цитування статей законодавства, однак у ній відсутні посилання на підстави, передбачені ст. 438 КПК України, для зміни чи скасування постановлених судових рішень. Тобто у ній не зазначено, які саме істотні порушення кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність допущено судами при розгляді цього провадження, які можуть бути предметом касаційного розгляду.
Також, засуджений не зазначив, що порушив суд апеляційної інстанції при перегляді провадження в апеляційному порядку, які саме доводи апеляції не перевірив та на які з них не надав відповіді.
Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького  районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 рокуповернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                ОСОБА_3