ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/2813/19                                                                                 Головуючий у 1 інстанції: Василенко Г.Ю.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 березня 2020 року                                                                                         м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Мельничука В.П.
                                                                 Федотова І.В.
За участю секретаря                                Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України,  адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Рішення ДФС України №1173691/40227592 від 28.05.2019 р. про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" №125 від 30.04.2019 р., датою її реєстрації - 14.05.2019 р.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено.  Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 28.05.2019 №1173691/40227592 про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" №125 від 30.04.2019, датою її реєстрації - 14.05.2019.
Не погодившись з рішенням суду, Державна податкова служба України звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що платником податків не було надано письмові пояснення щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладні, реєстрація якої зупинена, а тому, обсяг поданих позивачем документів не дозволяє однозначно з`ясувати фактичні обставини здійснення фінансово-господарських операцій.
17 лютого 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача  - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" є юридичною особою, перебуває на обліку в Києво-Святошинському управлінні Головного управління ДФС у Київській області та має статус платника податку на додану вартість.
Видами діяльності позивача за КВЕД є: комплексне обслуговування об`єктів (код КВЕД 81.10); консультування з питань комерційної діяльності й керування (код КВЕД 70.22); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20, основний).
У власності позивача є нежила будівля площею 9191,2 кв. м., розташована за адресою м. Київ, вул. Магніторська, 1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №1031 від 14.09.2016 року. Нежила будівля має офісні приміщення, які надаються в оренду юридичним особам.
В рамках провадження господарської діяльності, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Національне бюро інформації" (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №55 від 01 березня 2017 року, відповідно до якого, орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину нежитлові будівлі за адресою: м. Київ, вул. Магніторська, 1, балансова вартість якого становить 2 313 (дві тисячі триста тринадцять) грн. 19 коп., що належить орендодавцю на праві приватної власності, без права викупу та на умовах визначених цим Договором.
Згідно пункту 1.2 Договору, загальна площа приміщення, що передається в оренду, становить: 1 (один) квадратний метр та визначається в Акті передачі-приймання приміщення в тимчасове платне користування, шаблон якого складає Додаток №2 до цього договору.
Пунктом 3.1 Договору визначено, що орендар сплачує орендодавцю суми грошових коштів у вигляді: орендна плата; компенсація електроенергії.
Всі належні за Договором платежі орендар сплачує орендодавцю у формі банківського переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок орендодавця, зазначений нижче у Договорі, або інший рахунок орендодавця, про який орендар повідомляється належним чином. Всі платежі за цим Договором здійснюються у національній валюті України - гривні (пункт 3.2 Договору).
Пунктом 3.3 Договору визначено, що орендар сплачує орендну плату, компенсацію експлуатаційних витрат за орендоване приміщення щомісячно з 1 (першого) по 10 (десяте) число місяця, за який здійснюється оплата, на підставі рахунків-фактур, виставлених орендодавцем, а у випадку їх відсутності, на підставі даного договору. За оренду приміщення орендар сплачує орендодавцю орендну плату в національній валюті України, яка становить 400 (чотириста) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 66 (шістдесят шість) грн. 67 коп. за один квадратний метр орендної площі. Місячна орендна плата за приміщення на момент укладання цього договору складає 400 (чотириста) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 66 (шістдесят шість) грн. 67 коп. Крім орендної плати, орендар зобов`язується щомісячно здійснювати компенсацію комунальних витрат орендодавця до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем в якому було споживання, а саме: за фактично використану орендарем електроенергію.
Офісне приміщення загальною площею 1 (один) квадратний метр було передано позивачем ПАТ "Національне бюро інформації" в користування 01 березня 2017 року, що підтверджується Актом передачі-приймання приміщення в тимчасове користування від 01 березня 2017 року.
29 березня 2019 року між ТОВ "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" та ПАТ "Національне бюро інформації" була укладена Додаткова угода №4 до Договору №55 від 01 березня 2017 року, відповідно до умов якої, сторони, зокрема, дійшли згоди з 01 квітня 2019 року збільшити розмір орендної плати з 400 (чотириста) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 66 (шістдесят шість) грн. 67 коп. на 500 (п`ятсот) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 83 (вісімдесят три) грн. 33 коп.
У подальшому, ТОВ "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" були отримані акти виконаних робіт від постачальника електроенергії за квітень 2019 року, що були використані ПАТ "Національне бюро інформації" впродовж місяця та підлягають компенсації орендарем.
На виконання вимог договору оренди та додаткової угоди, між ТОВ "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" та ПАТ "Національне бюро інформації" був підписаний Акт надання послуг №662 від 30 квітня 2019 року.
Відповідно до даних оборотно-сальдової відомості, позивачем 30 квітня 2019 року був виставлений ПАТ "Національне бюро інформації" рахунок на оплату на суму 28,34 грн.
У подальшому, відповідно до приписів п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, позивачем було виписано податкову накладну №125 від 30 квітня 2019 року та направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
14 травня 2019 року позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до якої, податкова накладна від 30 квітня 2019 року №125 прийнята, але її реєстрацію зупинено, у зв`язку з відповідністю податкової накладної підпункту 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку.
У цій же квитанції позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
На виконання вимог контролюючого органу, 17 травня 2019 року позивачем засобами телекомунікаційного зв`язку направлено повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 17 травня 2019 року №24.
Разом з поясненнями позивачем до зазначеного повідомлення прикріплені копії документів, що розкривають зміст та обсяг господарської операції, за наслідками якої була складена податкова накладна, реєстрацію якої зупинено, а саме: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №136508823 від 04.09.2018 р.; свідоцтво про право власності на нерухоме майно №1031 від 14.09.2016 р.; Договір оренди земельної ділянки від 26.12.2017 р.; договір ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" б/н від 04.12.2018 р.; акти виконаних робіт за квітень ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" №63404012/4/1 від 30.04.2019 р.; договір оренди нежитлового приміщення №55 від 01.03.2017; акт початку надання послуг від 01.03.2017 р.; акт надання послуг №662 від 30.04.2019 р.; договір оренди з ТОВ "ЮТА СЕРВІС". 
Розглянувши подані позивачем документи і пояснення, Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла оскаржуване рішення від 28 травня 2019 року №1173691/40227592, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної від 30 квітня 2019 року №125.
В якості підстави прийняття такого рішення вказано про ненадання платником податку копій документів, а саме: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена.
Не погоджуючись із рішенням про відмову у реєстрації податкової накладної, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
В силу п. 187.1 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1. статті 188 ПК України).
Положеннями  п. 201.1 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п. 201.10 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246    затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).
Згідно п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом   192.1   статті   192   та пунктом   201.10   статті   201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1   статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117), (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
В силу пункту 5 Порядку №117, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
Згідно пункту 6 вказаного Порядку, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено ПН/РК, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
У разі коли за результатами моніторингу ПН/РК відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких ПР/НК зупиняється (п. 7 Порядку №117).
Положеннями пункту 10 Порядку №117 передбачено, що зупинення реєстрації ПН/РК критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
Відповідно до п.п. 12, 13 Порядку № 117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Пунктом 14 Порядку №117 передбачено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Згідно п. 15 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).
Приписи п. п. 18 - 20 Порядку №117 визначають, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
В силу п. 21 Порядку №117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Національне бюро інформації" (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №55 від 01 березня 2017 року (а.с. 54-65).
Відповідно до п. 1.1.1. вищевказаного Договору, орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину будівлі Нежитлові будівлі за адресою: м. Київ, вул. Магніторська, 1, балансова вартість якого становить 2313 (дві тисячі триста тринадцять) грн. 19 коп., що належить орендодавцю на праві приватної власності, без права викупу та на умовах визначених цим Договором.
Згідно пункту 3.1 Договору №55, орендар сплачує орендодавцю суми грошових коштів у вигляді: орендна плата; компенсація електроенергії.
В силу п. 3.3.4 Договору №55, крім орендної плати, орендар зобов`язується щомісячно здійснювати компенсацію комунальних витрат орендодавця до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем в якому було споживання, а саме: за фактично використану орендарем електроенергію.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за 01.04.2019 - 10.05.2019, позивачем виставлено ПАТ "Національне бюро інформації" рахунок на оплату  на суму 28,34 грн. (а.с. 24).
Керуючись пп. «а» п. 187.1 ст. 187 ПК України, ТОВ «ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА» сформовано та направлено  засобами електронного зв`язку на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну від 30 квітня 2019 року № 125 (а.с. 15).
Однак, як вбачається з квитанції від 14 травня 2019 року контролюючого органу, податкову накладну прийнято, реєстрацію - зупинено, оскільки, податкова накладна відповідає вимогам п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 18).
Колегія суддів зазначає, що окремими положеннями Порядку №117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість, на підставі пункту 10 цього Порядку, зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.
Матеріали справи свідчать, що, згідно квитанції від 14 травня 2019 року, реєстрація податкової накладної зупинена через відповідність п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, які визначені Листом ДФС від 05 листопада 2018 року, затверджені керівником Державної фіскальної служби України.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 липня 2019 року у справі №320/6312/18 зазначив наступне: «…акти, які затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак, підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством. Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до  статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України».
Таким чином, колегія суддів вважає, що зупинення реєстрації податкової накладної на підставі критеріїв ризиковості, встановлених листом ДФС, порушує принцип правової визначеності та передбачуваності, а, відтак, є неправомірним.
У пункті 70 рішення від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Крім того, ЄСПЛ звертає увагу на те, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Доводи апелянта про те, що платником податків не було надано письмові пояснення щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладні, реєстрація якої зупинена, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, такі пояснення позивачем надавалися, про що свідчить Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 17 травня 2019 року  №24 та Квитанція №2 (а.с. 22-23).
Так, разом з поясненнями, позивачем до зазначеного повідомлення прикріплені копії документів, що розкривають зміст та обсяг господарської операції, за наслідками якої була складена податкова накладна, реєстрацію якої зупинено, а саме: Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №136508823 від 04.09.2018 р.; Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №1031 від 14.09.2016 р.; Договір оренди земельної ділянки від 26.12.2017 р.; Договір ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" б/н від 04.12.2018 р.; АКТИ виконаних робіт за квітень ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" №63404012/4/1 від 30.04.2019 р.; Договір оренди нежитлового приміщення №55 від 01.03.2017; акт початку надання послуг від 01.03.2017 р.; акт надання послуг №662 від 30.04.2019 р.; Договір оренди з ТОВ "ЮТА СЕРВІС". Копії всіх зазначених документів наявні в матеріалах справи.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи підтверджували реальність здійснення господарських операцій по поданій податковій накладні. Документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 серпня 2019 року у справі №2540//3009/18 зазначив: «…Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу».
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано рішення комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 28.05.2019 №1173691/40227592 про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" №125 від 30.04.2019 року, датою її реєстрації - 14.05.2019 року, колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту п. 19 Порядку №1246 вбачається, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Пунктом 20 Порядку № 1246 закріплено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині правомірно задоволено судом першої інстанції.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР МАГНІТОГОРСЬКА" та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1  ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3  ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315,  316, 321,  322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені  статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                               Вівдиченко Т.Р.
          
 Судді                                                                                                  Мельничук В.П.
                                                                                                  
                                                                                                      Федотов І.В.

                                                            Повний текст постанови виготовлено 10.03.2020 року.