УХВАЛА
Іменем України
07 травня 2020 року
м. Київ
справа № 446/925/18
провадження № 61-6145ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області, про збільшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області, про збільшення розміру аліментів.
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 жовтня 2018 року позовні вимоги  ОСОБА_3 задоволено.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини (заробітку) доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу набрання рішення про збільшення розміру аліментів законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , 25 лютого 2020 року звернувся до Львівського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 жовтня 2018 року.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 жовтня 2018 року.
27 березня 2020 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Львівського апеляційного суду 
від 10 березня 2020 року.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ). 
За таких обставин розгляд касаційної скарги  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, враховуючи те, що заявник був обізнаний про стан судового провадження, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що апеляційна скарга на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 жовтня 2018 рокуподана заявником 25 лютого 2020 року, тобто після спливу більше одного року з дня ухвалення рішення, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком для осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року в справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області, про збільшення розміру аліментів відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     В. М. Коротун
 
С. Ю. Бурлаков
 
М. Є. Червинська