Номер провадження: 22-ц/813/4229/20 
Номер справи місцевого суду: 504/2484/18
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 травня 2019 року про передачу справи до Київського районного суду м. Одеси по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

 У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтував тим, що у 2004 році ОСОБА_1 позичив своєму знайомому ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 5 500 доларів США, про що в присутності свідків було складено письмову боргову розписку, в якій сторони обумовили строк повернення грошової суми та проценти за користування грошима. Після закінчення обумовленого терміну та строку повернення грошової суми в розмірі 5 000 доларів США, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми боргу, однак останній переконав позивача що борг обов`язково поверне, однак не встигає у строки обумовлені в борговій розписці, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Оскільки по теперішній час відповідач кошти не повернув, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 5 000 доларів США, що в еквіваленті складає 155 000 гривень, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 травня 2019 року передано до Київського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 та представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подали апеляційні скарги на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 травня 2019 року, у яких посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять суд скасувати вищевказану ухвалу суду та повернути справу до розгляду до Комінтернівського районного суду Одеської області.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Предметом оскарження є ухвала суду про направлення справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (п.9 ст.353 ЦПК України).
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю ( ч.2 ст. 369, ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України). 
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).         
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.
Передаючи справу на розгляд до Київського районного суду м. Одеси, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до відповіді відділу адресно – довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 є адреса: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до  ОСОБА_3 із зазначеним позовом та вказав місце проживання відповідача АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд першої інстанції перевірив місце реєстрації відповідача та встановив, що відповідно до інформації, наданої з відділу адресно – довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3  дійсно є адреса: АДРЕСА_1 , що відноситься до Київського району м. Одеси.
Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи до Київського районного суду м. Одеси, оскільки відповідач у справі зареєстрований в Київському районі м. Одеси.
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та доводи викладені в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що позовні вимоги позивача повинні розглядатись у Комінтернівського районному суду Одеської області, оскільки їм відомо, що відповідач ОСОБА_3 мешкає у с. Фонтанка Лиманського району Одеської області.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до норм діючого законодавства позовні вимоги до відповідача пред`являються саме за зареєстрованим місцем його проживання.
Крім того, жодних доказів того, що ОСОБА_3 мешкає у с. Фонтанка Лиманського району Одеської області позивачем суду не надано.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
 Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд ,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 травня 2019 року про передачу справи до Київського районного суду м. Одеси по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 09.04.2020 року.

Головуючий                                                         Т.В. Цюра

Судді:                                                                  С.М.Сегеда

Л.А.Гірняк