ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/3194/19	
                                                                                суддя І інстанції – Петренко О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області та ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, просив:
- визнати бездіяльність Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області по неперерахунку ОСОБА_1 компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспотрне обслуговування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228 редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року №536 неправомірною;
- зобов`язати Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області провести перерахунок з 01 січня 2014 року компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року №536;
- зобов`язати Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області виплатити недоплачені з 01 січня 2014 року компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування з урахуванням вимог частини 7 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення по справі.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність  Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 536.
Зобов`язано Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області провести перерахунок та  виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 "Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування", в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 536 "Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228", а саме: 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць за друге півріччя 2019 року. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області оскаржило його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною діяльність Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та зобов`язання провести перерахунок виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць за друге півріччя 2019 року. В іншій частині рішення просить залишити без змін.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач з 18 травня 2017 року втратив право на отримання компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, так як не мав автотранспорту.
ОСОБА_1 також не погодився з рішенням суду першої інстанції та оскаржив його в апеляційному суду шляхом подачі апеляційної скарги, відповідно до якої просить змінити судове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року по справі №340/3194/19 і задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (з 01.01.2014 року.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що до спірних правовідносин не може бути застосовано положення ч. 2 ст. 122 КАС України. Вказує на те, що у відповідності до ч.7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням ці на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці». Зазначає також, що судом першої інстанції не було взято до уваги ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі №340/1935/19, якою у подібних правовідносинах поновлено строк звернення до суду.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області Ткаченко Володимир Вікторович просить відмовити у її задоволенні і змінити судове рішення, задовольнивши його позовні вимоги.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області просить залишити його апеляційну скаргу без задоволення та частково скасувати рішення суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , як потерпілий на виробництві, перебуває на обліку в Кропивницькому відділенні Управління Фонду з 03 червня 2006 року та отримує відповідні щомісячні страхові виплати та інші види матеріального забезпечення, зокрема грошову компенсацію на бензин, ремонт, технічне, транспортне обслуговування автомобіля, наданого йому Управлінням праці та соціального захисту населення Кіровоградської облдержадміністрації згідно з медичними показаннями.
На звернення позивача від 01 листопада 2017 року Кропивницьке відділення Управління Фонду своїм листом від 15 листопада 2017 року № 05-05-459 повідомило про виплату ОСОБА_1 компенсаційних виплат відповідно до вимог законодавства. Однак позивач вважає, що відповідач для розрахунку і виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля помилково використовує формулу, визначену листом Міністерства соціальної політики України від 28 жовтня 2013 року, а не керується положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228. 
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із позовом до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення виходить з наступного.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні".
Відповідно до частин першої, четвертої-шостої статті 28 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.
Грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачується особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, які забезпечені автомобілями безоплатно чи на пільгових умовах або які мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом безоплатно чи на пільгових умовах, але не одержали його і користуються автомобілями, придбаними за власні кошти.
Грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування призначають і виплачують місцеві державні адміністрації.
Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. №228 визначено Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування.
У відповідності до п. 2 вказаної Постанови було визначено, грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.
Згідно із Відповідно до пункту 5 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. № 228   компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.
В свою чергу, згідно із п.п. 1 п.8 зазначеного Порядку компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів призначається інвалідам та дітям-інвалідам, які в установленому порядку забезпечені автомобілем.
Встановлені обставини свідчать про те, що позивачу  10.09.2004 року було надано транспортний засіб – ЗАЗ Таврія 1102018, який за ним зареєстрований в органах Державтоінспеції 15.09.2004 року.
Разом з цим, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру МВС України, копія якого наявна в матеріалах справи, з 18.05.2017 року автомобіль марки ЗАЗ110218, отриманий в 2004 році, знятий з обліку та не значиться за ОСОБА_1 (а.с.40-42).
Тобто, з  18.05.2017 року позивач втратив право на отримання компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, оскільки не забезпечений автотранспортом.
В свою чергу, щодо посилання позивача в позовної заяви на невірність розрахунку відповідачем компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, колегія суддів зазначає наступне.
Так, пунктом 2    постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. №228 "Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013р. № 536) визначено, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.
В свою чергу, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р. у справі №405/5366/17 (провадження №2а/405/221/17) встановлено, що «у зв`язку із змінами у чинному законодавстві, з 01.01.2014р. визначено інший розмір, зокрема, компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів - 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність. При цьому, логічний і лексично-синтаксичний аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що компенсація, у вказаному розмірі, нараховується на одну особу щомісячно». 
Зазначена постанова Третього апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 05 березня 2019 року.
Відповідно до приписів ч. 4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, враховуючи викладене, з урахуванням визначених постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р. у справі №405/5366/17 обставин справи, які не підлягають доказуванню, колегія суддів констатує право ОСОБА_1 на отримання компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що нараховується на одну особу щомісячно у період з 01 січня 2014 року по 18.05.2017 року (дата зняття з реєстрації).
Щодо посилання позивача в позовної заяви на невірність розрахунку відповідачем компенсації на транспортне обслуговування, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до п.15 Порядку виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. №228, із змінами, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013р. № 536, компенсація на транспортне обслуговування призначається інвалідам та дітям-інвалідам, які:
1) перебувають на обліку для безоплатного забезпечення автомобілями;
2) перебувають на обліку для пільгового забезпечення автомобілями.
Якщо інваліди та діти-інваліди, які перебувають на обліку для безоплатного або пільгового забезпечення автомобілями, отримали їх, виплата компенсації на транспортне обслуговування припиняється і виплачуються компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів. У період, за який виплачена компенсація на транспортне обслуговування, переплачена сума враховується в подальшому під час виплати компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів;
3) мають право на забезпечення автомобілем, але за власним бажанням відмовилися від нього і бажають одержувати компенсацію. У цьому разі компенсація на транспортне обслуговування за бажанням зазначених осіб призначається на весь період інвалідності, установлений МСЕК (для дітей-інвалідів - лікувально-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів);
4) мають право на безоплатне забезпечення автомобілем, але не одержали його у зв`язку з протипоказаннями до керування ним, або мають право на пільгове забезпечення автомобілем (за 7 відсотків вартості), але не одержали його у зв`язку з відсутністю можливості передати члену сім`ї право на керування автомобілем;
5) мають право на забезпечення автомобілем (за 30 відсотків вартості), але не одержали його у зв`язку з протипоказаннями до керування ним.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 01.03.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування витрат на транспортне обслуговування (а.с.34).
Згідно заяви позивача, у відповідності до п.14 Порядку та на підставі Розпорядження начальника управління дирекції Фонду від 02.03.2018р. (а.с.33), він отримує компенсацію витрат на транспортне обслуговування у наступних розмірах:
- у 2018 році – 1373,00 х 6 міс. + 1435,00 х 5 міс. +1497,00 х 1 міс./12 міс. Х29% = 408,66 грн.;
- у 2019 році – 1497,00 грн. х 6 міс. + 1564,00 грн. х 5 міс. + 1638,00грн. х 1 міс./ 12 міс. Х 29%/2 = 222,82 грн. (за І половину 2019р.).
Як було зазначено вище, пунктом 2   постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. №228 "Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013р. № 536) визначено, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.
З аналізу вказаної норми вбачається, що для розрахунку грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та грошової компенсації на транспортне обслуговування використовується єдина методологія розрахунку.
В свою чергу, логічний і лексично-синтаксичний аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що компенсація, у вказаному розмірі, нараховується на одну особу щомісячно
Зазначене, зокрема також встановлено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р. у справі №405/5366/17 (провадження №2а/405/221/17) що у відповідності до приписів ч. 4 ст.78 КАС України, не підлягає доказуванню.
Таким чином, зазначене підтверджує право ОСОБА_1 на отримання компенсації на транспортне обслуговування у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що нараховується на одну особу щомісячно починаючи з 01.03.2018 року (дати звернення із заявою про відшкодування витрат на транспортне обслуговування).
Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів робить висновок про наявність у ОСОБА_1 права на отримання компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що нараховується на одну особу щомісячно у період з 15 вересня 2004 року  по 18.05.2017 року та на отримання компенсації на транспортне обслуговування у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що нараховується на одну особу щомісячно починаючи з 01.03.2018 року.
Разом з цим, судом апеляційної інстанції також встановлено пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до  частин 1, 2 ст. 122 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі), визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:
1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. 
Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.
При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Отже, залишенню без розгляду підлягають тільки ті позовні вимоги, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду. Період позовних вимог, які мають бути залишені без розгляду (при триваючих правовідносинах) має відраховуватись в залежності від дати звернення позивача до суду, самих позовних вимог та визначатись конкретною датою.  
Оскільки виплата грошової компенсації позивачу здійснюється регулярно (двічі на рік), порушення права позивача у спірних відносинах є триваючим, що свідчить про те, що позивач звернувся до суду з позовом про відновлення свого права, порушення якого відповідач припустився у різний час.
Як вбачається з позовної заяви позивач зазначає про порушення відповідачем розрахунку компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, визначеного Порядком виплати і розмірів грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. №228, із змінами, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013р. № 536, що мало наслідком виплати йому компенсацій не в повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що вищезазначені постанови та зміни до них офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття. Отже, положення цих правових актів є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.
При цьому, суд зауважує, що компенсаційні виплати є періодичними платежами, які отримує безпосередньо, особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання компенсаційних виплат, тобто починаючи із законодавчих змін у розрахунку такої компенсації, що визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013р. № 536, а саме з дати набрання законної сили такою постановою – 01 січня 2014 року.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року  визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При цьому, може бути застосовані положення ч.7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням ці на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці», оскільки, як названий спір не стосується оскарження виплати нарахованої суми компенсації або відмови у нарахуванні компенсації.
Натомість зазначений спір стосується визначення розміру компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, визначеного Порядком виплати і розмірів грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. №228, із змінами, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013р. № 536.
Колегія суддів також не може врахувати як підставу для поновлення строків ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року, яку винесено у справі №340/1935/19 за іншими ніж у даній справі обставинами.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б об`єктивно підтвердили неможливість ОСОБА_1 починаючи з 01 січня 2014 року в межах шестимісячного строку звернутися до адміністративного суду з позовом.
У зв`язку з цим, враховуючи те, що за оскарженням вірності розрахунку розміру компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування Ткаченко В.В. вперше звернувся до суду 25 вересня 2017 року, то позовні вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду за період з 01 січня 2014 року по 24 березня 2017 року, включно.
Встановивши зазначені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 7, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілю, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228 редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року №536 у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що нараховується на одну особу щомісячно у період з 25 березня 2017 по 18 травня 2017 року.
Зобов`язати Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілю, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228 редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року №536 у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що нараховується на одну особу щомісячно у період з 25 березня 2017 по 18 травня 2017 року.
Визнати протиправною бездіяльність Кропивницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 компенсації на транспортне обслуговування, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228 редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року №536 у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що нараховується на одну особу щомісячно починаючи з 01.03.2018 року.
Зобов`язати Кропивницьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 компенсації на транспортне обслуговування, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228 редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року №536 у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що нараховується на одну особу щомісячно починаючи з 01.03.2018 року.
Позовні вимоги ОСОБА_1 01 січня 2014 року по 24 березня 2017 року, включно – залишити без розгляду.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 12 травня 2020 року.    

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник