ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/14453/19                Головуючий суддя І інстанції Мельникова І. Д.
Провадження № 22-ц/818/2942/20        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді  Яцини В.Б.
суддів колегії: Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання  Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Мельникової І.Д.. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про стягнення моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду до прокуратури Харківської області про стягнення моральної шкоди у розмірі 600000 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що у слідчому управлінні прокуратури Харківської області перебуває кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017220000001305 від 16.11.2017, за ч.2 ст. 182 КК України. З відкриття кримінального провадження дотепер його не допитано, не перевірено жодного доказу, які позивач надав на підтвердження вчинення щодо нього злочину та спричинення майнової шкоди. 
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжова В.А. від 22.02.2018 року №646/8921/17 зобов`язано компетентну особу прокуратури Харківської області, у провадженні якої знаходиться кримінальне провадження № 42017220000001305, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.11.2017 відповідно до вимог ст. 220 КПК України - протягом трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали. Ухвалою того ж судді від 28.02.2018 року №646/8921/17 зобов`язано компетентну особу прокуратури Харківської області, розглянути скаргу ОСОБА_1 на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42017220000001305 відповідно до вимог ст. 308 КПК України - протягом трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали., проте зазначені ухвали залишились невиконаними.
Зазначає, що його клопотання про проведення слідчих дій від 25.06.2018 року також залишилось невиконаним. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Гребенюк В.В. від 16.05.2018 року №646/8921/17 Постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 26.03.2018 про закриття кримінального провадження №42017220000001305 скасовано. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Гребенюк В.В. від 22.05.2018 року №646/8921/17 постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 16.03.2018 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №42017220000001305 скасовано. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І.М. від 01.11.2018 року №646/8921/17 постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 27.06.2018 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №42017220000001305 скасовано.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Гребенюк В.В. від 11.01.2019 року №646/8921/17 постанову слідчого першого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Петрушко Д.В. від 12.12.2018 про закриття кримінального провадження №42017220000001305 скасовано.
Вказує, що майор поліції ОСОБА_2 з корисливих мотивів вступив у змову із представниками директора ПрАТ «Українська пивна компанія» ОСОБА_3 та зловживаючи своїми службовими обов`язками, здійснює збір конфіденційної інформації та персональних даних стосовно фізичних та юридичних осіб з метою передачі інформації представникам ОСОБА_3 для її використання в корисливих інтересах.
Вважає, що вказаними діями йому була заподіяна моральна шкода в розміні 600 000 грн.
У відзиві відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.11.2017, якою було зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 02.10.2017 про вчинення кримінального правопорушення старшим слідчим СУ ГУ НП України в Харківської області ОСОБА_2 Вказані відомості були 16.11.2017 прокуратурою Харківської області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017220000001305 за ч. 2 ст. 182 КК України. Матеріали вказаного кримінального провадження 13.12.2017 направлені за підслідністю до слідчого управління прокуратури Харківської області для подальшого досудового розслідування. 
Слідчим у провадженні (Жевагою В.В.) 20.12.2017 та 16.03.2018 за результатами розгляд заяв ОСОБА_1 на підставі ст. 40, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 55, ст. 110 КПК України відмовлено у визнанні останнього потерпілим у кримінальному провадженні № 42017220000001305. Також, слідчим 26.03.2018 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 42017000000000303 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яку скасовано ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2018. Також, 22.05.2018 судом відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_1 про бездіяльність слідчого. Слідчим (Жевага В.В.) 27.06.2018 відмовлено на підставі ст. 40, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 55, ст. 110 КПК України у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні № 42017220000001305, у подальшому, ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.11.2018 скасовано постанову слідчого від 27.06.2018. Слідчим 29.11.2018 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 42017000000000303 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, яку скасовано ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2018. Ухвалою суду від 27.05.2018 скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 29.11.2018. На цей час у провадженні визначено підслідність у вказаному кримінальному провадженні за ТУ ДБР, розташованому у місті Полтава.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що процесуальні рішення, на які посилається позивач на обгрунтування позову, є предметом оскарження відповідно до правил ст.303 КПК України, що у свою чергу є механізмом реалізації права особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування і тому не свідчать про незаконність дій прокуратури як підстави для відшкодування моральної шкоди.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просив рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що  під час судового розгляду суд першої інстанції проігнорував його доводи, що у кримінальному провадженні, слідчим не проведено жодної слідчої дії, у тому числі першочергові щодо встановлення складу злочину. Суд проігнорував той факт, що слідчим не було взагалі допитано його, не перевірено жодного доказу, які ним було надано в кримінальному проваджені, не з`ясовано жодної обставини, на які він посилається, чим порушено приписи ст. 2 КПК України, тобто повністю залишено поза увагою бездіяльність слідчих органів в рамках кримінального провадження.
Позивач наголошує на тому, що характер правопорушення є відверто умисним, зухвалим та цинічним, оскільки безпідставне офіційне звинувачення його у начебто заволодінні майном та здійсненні кримінальних дій було навмисним, ці дії відповідач скоював свідомо, тобто свідомо порушував його права, що спричинило негативні наслідки у вигляді душевних страждань з причин необхідності надання пояснень правоохоронним органам, доведення їм безпідставності викладений у офіційній заяві відомостей, переживань у зв`язку з відвідування поліції, у зв`язку з необхідністю давати відповіді на малозрозумілі йому запитання кримінального характеру, що понесло за собою значних витрат часу та зусиль.
Скаржник вважає, що незаконне рішення суду першої інстанції грубо порушує його права позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача Прокуратура Харківської області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, посилаючись на те, що особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності їх дій пі час досудового розслідування у кримінальному провадження позивачем не надано. Зазначає, що процесуальні рішення, на які посилається позивач є предметом оскарження відповідно до вимог ст..303 КПК України, та не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень дій чи бездіяльності у розумінні ст. 1174 ЦК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним нормам цивільного процесуального права рішення суду першої інстанції повністю відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт закриття кримінального провадження у справі за відсутності в діях осіб складу кримінального правопорушення, подальше його скасування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій відповідача. Матеріали справи не містять доказів того, що посадовими особами органу прокуратури вчинено будь-які протиправні дії стосовно ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, факт моральної шкоди не доведений.
Колегія суддів з цим погоджується.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у слідчому управлінні прокуратури Харківської області перебуває кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017220000001305 від 16.11.2017, за ч.2 ст. 182 КК України. 
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова Єжова В.А. від 22.02.2018 року №646/8921/17 зобов`язано компетентну особу прокуратури Харківської області, в провадженні якої знаходиться кримінальне провадження № 42017220000001305, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.11.2017 відповідно до вимог ст. 220 КПК України - протягом трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали. 
Ухвалою того ж судді від 28.02.2018 року №646/8921/17 зобов`язано компетентну особу прокуратури Харківської області, розглянути скаргу ОСОБА_1 на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42017220000001305 відповідно до вимог ст. 308 КПК України - протягом трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Гребенюк В.В. від 16.05.2018 року №646/8921/17 Постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 26.03.2018 про закриття кримінального провадження №42017220000001305 скасовано. 
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Гребенюк В.В. від 22.05.2018 року №646/8921/17 Постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 16.03.2018 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №42017220000001305 скасовано. 
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І.М. від 01.11.2018 року №646/8921/17 Постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 27.06.2018 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №42017220000001305 скасовано. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Гребенюк В.В. від 11.01.2019 року №646/8921/17 Постанову слідчого першого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Петрушко Д.В. від 12.12.2018 про закриття кримінального провадження №42017220000001305 скасовано.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відповідно до частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачена в частинах першій-п`ятій цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до частини першої яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Таким чином, при розгляді вказаної справи застосуванню підлягають статті 1173, 1174 ЦК України.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.
Згідно із частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.
При цьому сам факт винесення зазначених вище ухвал слідчим суддею, згідно з якими за результатами розгляду скарг позивача скасовувалися постанови про закриття провадження, не тягнуть наслідків цивільно-правового характеру і не можуть бути доказом того, що дії та бездіяльність посадових осіб Прокуратури Харківської області заподіяли позивачу моральної шкоди. 
Використання позивачем передбаченого законом судового контролю на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені вказані ухвали слідчим суддею, є легальною можливістю захистити свої права, якою він скористався. Позивний результат від реалізації процесуальних прав позивача в межах досудового слідства не є достатнім доказом протиправності дій відповідача і тому не може бути підставою для цивільно-правової відповідальності. Той факт, що у позивач у даному випадку скористався своїми процесуальними правами та отримав ефективний результат, свідчить про недоведеність його заяви про завдання йому моральної шкоди.
Проведення слідчих процесуальних дій в рамках кримінального провадження, реалізація дій заявника на оскарження процесуальних дій слідчого, не свідчить про незаконність дій прокуратури.
Матеріали справи не містять доказів про те, що посадовими особами органу прокуратури вчинено будь-які протиправні дії стосовно ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017220000001305.
Окрім цього, матеріали справи не містять як висновків компетентних органів прокуратури вищого рівня відповідно до вимог ст. 308 КПК України так і судових рішень щодо недотримання слідчим, прокурором розумних строків, і якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № НОМЕР_1 та притягнення цих осіб до відповідальності, передбаченої чинним законодавством.
Отже, при розгляді справи ОСОБА_1 не довів протиправність дій прокуратури Харківської області, внаслідок яких йому була заподіяна моральна шкода. Належних і допустимих доказів з цього приводу він до суду не надав.
За таких обставин апеляційний суд відповідно до ст. 375 ЦПК України приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 01 червня 2020 року.

Головуючий -                                                 В.Б. Яцина

Судді -                                                                  І.В.Бурлака.

                                                                О.М. Хорошевський.