ПОСТАНОВА
Іменем України

29 квітня 2020 року 
Київ
справа №454/1555/16-а
адміністративне провадження №К/9901/45722/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів - Мороз Л.Л., Рибачука А.І.
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від                28 березня 2017 року (суддя Адамович М.Я.) ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2017 року (колегія суддів: Шинкар Т.І., Пліш М.А., Ільчишин М.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним  позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому з врахуванням уточнення позовних вимог, просив: 
- зобов`язати ГУ МВС України у Львівській області провести донарахування до виплаченої пенсії з грудня 1992 по грудень 2004 року надбавок за умови служби та безперервну службу, які виплачувались позивачу під час проходження служби згідно грошового атестату №2 від 28.07.1992 з посади інспектора Держпожнагляду Ягодинського пожежно-рятувального загону УВС Магаданського облвиконкому, враховуючи діючі на той час постанови Кабінету Міністрів України та укази Президентів України відносно підвищення пенсій і виплатити всю недораховану пенсію з компенсацією втрати частини доходів; 
- стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди та виплатити на користь позивача у сумі 200 000 грн у зв`язку з порушенням УФЗБО ГУ МВС України прав і свобод, пов`язаних з пенсійним забезпеченням протягом 1992 по даний час; 
- зобов`язати відповідача провести розрахунок грошового забезпечення з посади начальника загону УВС Магаданського облвиконкому станом на 01.07.2006, 01.01.2007, 01.01.2008, 01.04.2012, 01.07.2012, 01.09.2012, 01.01.2013, 01.01.2014, 01.01.2015, 01.01.2016 без зниження сум грошового забезпечення і направити їх в       ГУ ПФУ у Львівській області, а також на поштову адресу позивача для виконання постанови Сокальського районного суду Львівської області від 14.11.2014 за №454/365/14а та ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2016.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від  10 липня 2017 року,  позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату доплату до пенсії та відшкодування моральної шкоди в частині вимог про зобов`язання ГУ МВС України у Львівській області провести донарахування до виплаченої пенсії з грудня 1992 року по грудень           2004 року надбавок за умови служби та безперервну службу, згідно грошового атестата №2 від 28.07.1992р. з посади інспектора Держпожнагляду Ягоднинського ПРЗ УВС Магаданського облвиконкому, враховуючи діючі на той час постанови Кабміну України та указів Президента України відносно підвищення пенсій і виплатити всю недораховану пенсію з компенсацією втрати частини доходів залишено без розгляду.
Не погодившись з  судовими рішеннями постановою суду апеляційної інстанції,  позивач    подав  касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального  права, просить її скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що вимоги про зобов`язання провести донарахування до призначеної пенсії з грудня 1992 по грудень 2004 були викладені у  позові від 04.02.2014 у справі № 454/365/14, тому твердження про пропуск шестимісячного строку звернення до суду вважає безпідставним і незаконним. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.08.2017 відкрито касаційне провадження.
Справу передано до Верховного Суду.
Відзив  на касаційну скаргу  не надходив.
У зв`язку з відсутністю клопотань про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не  підлягає  задоволенню з огляду на наступне.
Судами встановлено,  що ОСОБА_1 в період з 1974 року по 1992 рік проходив службу в органах внутрішніх справ. В 1991 році ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Ягоднинського пожежно-рятувального загону УВС Магаданського облвиконкому. 16.07.1992 позивач звільнений зі служби у зв`язку із виходом на пенсію на підставі наказу начальника УВС Магаданського облвиконкому №71 л/с з пониженням в посаді з начальника загону на інспектора загону.
З 1992 року по червень 2006 року, не погоджуючись  із формулюванням наказу про звільнення з посади інспектора, а не з посади начальника Ягоднинського пожежно-рятувального загону УВС Магаданського облвиконкому, позивач вів переписку із МВС Російської Федерації. Лише в червні 2006 року департаментом кадрового забезпечення МВС Росії проведено перевірку правомірності звільнення позивача з органів внутрішніх справ з посади інспектора, що слугувало підставою для винесення відповідного наказу.
Наказом №60 л/с від 08.06.2006, у зв`язку з проведеною перевіркою, пункт наказу УВС Магаданського облвиконкому від 16.07.1992 №71 л/с в частині призначення позивача (начальника рятувального загону Ягоднинського пожежно-рятувального загону УВС Магаданського облвиконкому) на посаду інспектора цього загону в порядку дисциплінарного стягнення відмінено. В рахунок часткової зміни наказу №71 л/с від 16.07.1992, позивач вважається звільненим з посади начальника зазначеного загону.
Відтак, позивач просить провести перерахунок та виплату недоотриманої пенсії за період з 1992 по грудень 2004 року.
Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний виходив з того, що розрахунки пенсії позивач не подав клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, який сплинув понад десять років тому. В судовому засіданні також не здобуто жодних доказів поважності пропуску цього строку. 
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)  адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
Пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
На обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що звертався з відповідним позовом у 2014 році.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що постановою Сокальського районного суду Львівської області від 14.11.2014 у справі №454/365/14-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 : визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з дати отримання 16.01.2012  від уповноваженого структурного підрозділу управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВСУ у Львівській області необхідних документів для проведення перерахунку пенсії; зобов`язано управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВСУ у Львівській області підготувати нові довідки про розмір грошового забезпечення начальнику Ягодинського пожежно-рятувального загону УВС Магаданського облвиконкому майору внутрішньої служби ОСОБА_1 за період з 16.01.2012 по 31.03.2014 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та надати такі ГУПФУ у Львівській області для здійснення перерахунку пенсії;
Постановою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015 касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року скасовано, постанову Сокальського районного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року змінено, скасовано постанову суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 16.01.2012 року по 31.07.2013 р. та нарахування компенсації втрати частини доходів, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати в подальшому призначену ОСОБА_1 пенсію з розрахунку грошового забезпечення начальнику Ягодинського пожежно-рятувального загону УВС Магаданського облвиконкому. Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 16.01.2012 р. по 31.07.2013 р. залишено без розгляду. В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, а також зобов`язання виплачувати в подальшому призначену ОСОБА_1 пенсію з розрахунку грошового забезпечення начальнику Ягодинського пожежно-рятувального загону УВС Магаданського облвиконкому відмовлено. Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок ОСОБА_1 призначену пенсію з врахуванням нових довідок про розмір грошового забезпечення з посади начальника Ягодинського пожежно-рятувального загону УВС Магаданського облвиконкому з 01.08.2013  по 31.03.2014.  В решті постанову Сокальського районного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року залишено без змін.
Відтак,  колегія суддів зазначає, що в справі № 454/365/14 позивачем не заявлялись вимоги до ГУМВС в Львівській області про перерахунок та виплату пенсії з 1992 по 2004 роки. В протилежному випадку вказана підстава також не може бути поважною причиною пропуску строку на оскарження, оскільки позивачем пропущено понад      10 років.
Крім того, судами встановлено, що в 2006 році змінено наказ про звільнення позивача та зазначено, що позивач вважається звільненим з посади начальника пожежно-рятувального загону. Відтак з 2006 року позивач мав підстави для звернення до суду із позовом про  перерахунок пенсії, виходячи з грошового забезпечення начальника загону.
Відтак,  позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які були об`єктивно непереборними, на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, а тому  погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про  залишення позову без розгляду.
Так, у пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Affaire Perez de Rada Cavanilles c. Espagne, № 116/1997/900/1112).
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі») суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2017 року та     ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2017 року  залишити без змін.
Постанова  є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                              А. Ю. Бучик

Судді:                     Л. Л. Мороз 

                                              А. І. Рибачук