ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року м. Херсон
справа № 662/251/20
провадження № 22-ц/819/599/20 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Склярської І.В.	
секретар	Геленко А.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі судді Решетова В.В. від 07 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області про визнання недійсним наказу та про визнання поновленим договору оренди землі,
встановив:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання недійсним наказу, а також із заявою про вжиття заходів забезпечення поданого позову. 
В обґрунтування необхідності вчинення наведеної процесуальної дії позивачка зазначила, що 30.12.2004 року між нею та Новотроїцькою РДА було укладено договір оренди землі, яка розташована на території Чкалівської сільської ради, строком на п`ять років. Додатковою угодою від 17.11.2009 року сторони внесли зміни у договір оренди і продовжили його на 10 років, та зменшили площу земельної ділянки на 4,0 га. Договір зареєстровано 13.12.2010 року.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 28.11.2019 року №5176-СГ припинено її право користування земельною ділянкою загальною площею 1,2144 га у зв`язку із закінченням дії договору оренди землі 13.12.2020 року та невиконанням ним (позивачем) істотних його умов щодо пролонгації договірних відносин. 
Посилаючись на  незаконність оскаржуваного  наказу, оскільки строк дії договору  оренди земельної  ділянки починається  після набрання  таким договором чинності - дати його державної реєстрації, а не з моменту укладення, тому він  є дійсним  до 13 грудня 2020 року, позивач просив  суд вжити  заходи забезпечення  позову  шляхом призупинення  Головним управлінням  Держгеокадастру у Херсонській області виконання наказу від 28.11.2019 року №5176-СГ «Про припинення  договору оренди землі №040572700178  від 30.12.2004 року та  повернення земельної ділянки загальною площею 1,2144 га до земель  запасу Чкалівської  сільської ради  Новотроїцького району  Херсонської області»  і заборони  Головному управлінню  Держгеокадастру у  Херсонській області повертати зазначену земельну ділянку до земель запасу Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області шляхом внесення відомостей про припинення права оренди до земельно-облікових документів на час розгляду справи у суді, так як невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені  якої діє   ОСОБА_2 , просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на необґрунтованість висновків суду, які зроблені без врахування наданих нею доказів, а також визначених статтею 122 Земельного кодексу України повноважень відповідача як розпорядника земельної ділянки при наявності в суді спору про поновлення договору оренди здійснювати будь-які дії по розпорядженню земельною ділянкою, у тому числі передавати її у власність або користування для всіх потреб іншим особам, змінювати її межі, цільове призначення тощо, що внаслідок невжиття судом заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про поновлення договору оренди землі.
Крім того зазначила, що у разі виконання оскаржуваного наказу повернення ділянки до земель запасу сільської ради та внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно призведе до вчинення відповідачем дії по розпорядженню спірною ділянкою в зв`язку з тим, що вона буде включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, а тому існує реальна загроза передання земельної ділянки третім особам до вирішення цього спору по суті, що свідчить про неможливість поновлення порушених прав, за захистом яких вона звернулася до суду, в межах даного провадження без нових звернень до суду. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області її доводи не визнало, висновки суду вважає правильними та обґрунтованими. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивачки про забезпечення позову мотивовано тим, що заявником не доведено, що невжиття обраних ним видів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася. Крім того, суд вважав, що вжиття обраних позивачкою заходів забезпечення позову може поставити під сумнів ухвалене судом рішення по суті спору, так як за змістом вони є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.
Із надісланих до апеляційного суду матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо права ОСОБА_1 на поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 5,2144 га, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області та належить до земель державної власності, укладеного ним із Новотроїцькою районною державною адміністрацією 30 грудня 2004 року.
Позивачка зазначає про те, що наведене право не визнається відповідачем, який є розпорядником земель державної власності, та який 28 листопада 2019 року видав наказ №5176-СГ про припинення з 15.01.2020 року договору оренди землі, укладеного між Новотроїцькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1,2144 (кадастровий номер 6524485000:05:024:0012), розташованої на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.
Цим же наказом Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області доручило керівнику відділу у Новотроїцькому районі повернути зазначену земельну ділянку до земель запасу Чкалівської сільської ради шляхом забезпечення внесення відомостей про припинення права оренди до земельно-облікових документів і забезпечити реєстрацію права держави на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Позивачка вважає висновки Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо припинення договору оренди землі та щодо відсутності у нього права на поновлення цього договору передчасними, тому звернувся до суду за захистом та поновленням порушених, на її думку, відповідачем прав землекористування шляхом визнання наведеного вище наказу недійсним та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 30.12.2004 року, зокрема і в частині поновлення терміну дії договору.
Необхідність забезпечення позову позивачка обґрунтовує тим, що реалізація відповідачем оспореного ним (позивачем) наказу істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення заявлених позовних вимог, а також може завдати суттєвої шкоди охоронюваним законом правам орендаря чи привести до інших суттєвих негативних наслідків.
Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, забезпечення позову- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Точне і неухильне дотримання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови).
Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, наведений перелік у якій не містить такого виду забезпечення як зупинення (призупинення) дії рішення, до якого відноситься і наказ компетентного органу державної влади, що є предметом спору, а частиною десятою в редакції, що діяла на час вирішення судом першої інстанції питання про забезпечення позову, передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Враховуючи, що зупинення дії наказу про припинення договору оренди землі та повернення спірної земельної ділянки до земель запасу Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області є фактично ухваленням рішення без розгляду справи по суті, а отже: такий захід є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог в частині визнання наказу недійсним без вирішення спору по суті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий захід забезпечення позову не може бути застосований судом.
Доводи апеляційної скарги наведеного висновку суду першої інстанції не спростовують та як такі, що не ґрунтуються на законі, підлягають відхиленню.
Зокрема, доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача права на поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що є предметом спору, не можуть бути враховані при перегляді справи в апеляційному порядку і не підлягали дослідженню судом першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову, оскільки зазначені обставини стосуються суті правовідносин, які виникли між сторонами, підстав та предмета заявлених позивачем вимог, а тому їх аналіз та оцінка на цій стадії судового процесу неможливі.
Разом з тим, таким, що заслуговує на увагу, є твердження скаржника про те, що включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами призведе чи може призвести до продажу спірної земельної ділянки на конкурентних засадах (земельних торгах) і дана обставина унеможливить поновлення прав позивача як орендаря у разі встановлення судом факту порушення цих прав та спонукатиме останнього до нових звернень до суду за захистом, що не відповідає завданню цивільного судочинства та є порушенням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню судами при розгляді справ відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та передбачає право кожного на ефективний засіб юридичного захисту, одним із механізмів якого є встановлений нормами процесуального права інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Однак відповідно до положень статей 134-136 Земельного кодексу України, які регулюють питання продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах), стадії включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок або прав на них, які підлягають продажу на конкурентних засадах та які виставлені на земельні торги окремими лотами, є різними.
Відповідно до частини третьої статті 136 ЗК України саме виставлені на земельні торги земельні ділянки, що включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.
Таким чином, твердження позивачки та її представника щодо наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не підтверджені належними доказами, а викладені ними в заяві про забезпечення позову доводи з цього приводу не містять належного обґрунтування, про що і зазначив суд першої інстанції в судовому рішенні, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для забезпечення позову ОСОБА_1 у обраний ним спосіб відсутні, а судове рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права.
При цьому колегія суддів відхиляє аргументи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що застосування заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 є втручанням у діяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області як ефективного розпорядника земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності та має ознаки втручання у його дискреційні повноваження, оскільки визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб є відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, який може бути реалізований кожною особою, яка вважає свої права порушеними таким органом, в судовому порядку з дотриманням правил, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє  ОСОБА_2 , залишити без задоволення,  а  ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 лютого 2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        Л.В.Пузанова

                                                                                                                      І.В.Склярська 

Повний текст постанови складено 03 червня 2020 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна