ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2020 року 
Київ
справа №357/4048/17
адміністративне провадження №К/9901/29460/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №357/4048/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Київській області
про  визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити дії
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Костюк Л.О., суддів: Бужак Н.П.,     Троян Н.М.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив: визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області, викладену у листі №29/Г-210 від 24.03.2017, у проведенні виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області розглянути заяву (рапорт), прийняти рішення щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності в розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб, в сумі      320  000 грн.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що оскільки наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено наявними у нього та поданими відповідачу разом з відповідною заявою документами, то відмова Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні позивачу спірної соціальної виплати є протиправною.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не вирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» за його заявою та прийняти відповідне рішення. В іншій частині вимог відмовлено. 
4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня          2017 року постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області розглянути заяву, призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності у розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850. 
5. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не спростовується факт надання позивачем необхідного пакету документів для вирішення питання про призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з втратою працездатності. Водночас, із копії листа №29/Г-210 від 24.03.2017 року вбачається, що відповідач повідомив позивача про те, що через неузгодженість законодавства, для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги немає правових підстав. Разом з тим, не вирішивши питання по суті, відповідач вчинив стосовно позивача протиправну бездіяльність, оскільки він не наділений правом відкладати розгляд заяви позивача, або залишати її без розгляду не вирішуючи питання по суті, що суперечить встановленому Законом України «Про Національну поліцію» та Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 порядку.
6. В свою чергу, скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що оскільки позивачем дотримано порядок подання документів для призначення грошової допомоги, визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 850, то необхідно зобов`язати відповідача розглянути заяву, призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності у розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. У листопаді 2017 року Головне управління Національної поліції в Київській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким позов залишити без задоволення.
8. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив про те, що висновки суду апеляційної інстанції є помилковими у зв`язку з тим, що оскільки позивача було звільнено з міліції та прийнято на службу до Національної поліції, то на позивача не розповсюджується дія постанови Кабінет Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». В свою чергу, виплата одноразової грошової допомоги поліцейським здійснюється відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, яким затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
9.  Вищий адміністративний суд України ухвалою від 29 листопада 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області.
10. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
11. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
12. На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
13. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2018, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Бевзенко В.М., судді: Шарапа В.М., Данилевич Н.А., справу передано головуючому судді.
14. На підставі службової записки судді-доповідача Бевзенка В.М. від 18.02.2020 №435/0/64-20 щодо настання обставин, які унеможливлюють розгляд судової справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді Шарапи В.М., та на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 №282/0/78-20, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі: головуючий суддя Бевзенко В.М., судді: Данилевич Н.А., Шевцова Н.В.
15. У зв`язку із постановленням Верховним Судом 19.02.2020 ухвали №К/9901/29460/18 про відвід судді-доповідача Бевзенка В.М. та суддів Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20.02.2020 №2307/0/78-20, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2020, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Мороз Л.Л., Тацій Л.В.
16. Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 21 травня 2020 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
17. Як встановлено судами попередніх інстанцій, з 20.03.1996 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.
18. В період з 07.11.2015 по 29.09.2016 позивач проходив службу в Національній поліції, причина звільнення пп. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).
19. 01.12.2016 обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу встановлена друга група інвалідності, причиною якої є захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, строком до 01.12.2017 року.
20. 10.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.
21. 24.03.2017 року листом № 29/Г-210 відповідач повідомив позивача, що враховуючи те, що до Закону України «Про Національну поліцію» не внесені зміни щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якої стало захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, вирішити питання про призначення цієї допомоги немає правових підстав.
22. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги був врегульований ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ).
25. Відповідно до ст. 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ). Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
26. На виконання зазначеної норми закону КМУ постановою від 21 жовтня 2015 року №850 року затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №  850).
27. Згідно з п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці МСЕК.
28. Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.
29. Згідно з п. 5 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.
30. Разом з тим, за змістом п. 15 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» згаданого Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.
31. Згідно з ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;
2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;
3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;
6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
32. Згідно із частиною 1  статті 99 Закону України «Про Національну поліцію»  розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим  Законом  мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного  законом  для працездатних осіб на час виплати такої допомоги:
1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 500 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;
2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного  законом  для працездатних осіб;
3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:
а) I групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;
б) II групи - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;
в) III групи - 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;
4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:
а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;
б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;
в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного  законом  для працездатних осіб;
6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного  законом  для працездатних осіб.
33. Частиною 2 ст. 97 Закону № 580-VIII встановлено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється МВС України.
34. З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97- 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок №4).
35. Згідно з п. 1 розд. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці МСЕК.
36. Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 розд. ІІІ Порядку № 4).
37. За приписами п. 5 розд. III цього Порядку визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
38. За правилами п. 1 розд. IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.
39. Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 2 розд. IV Порядку № 4).
40. Таким чином, як Порядком № 850, так і Порядком № 4 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби. При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане відповідно до Порядку № 850 - з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відповідно до Порядку № 4 - з проходженням служби в поліції.
41. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12  березня  2019 року у справі № 822/1667/16 та від 31 жовтня 2019 року у справі №357/12781/16.
42. Разом з тим, в законодавстві була наявна прогалина щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, оскільки не було визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, які після звільнення з органів внутрішніх справ продовжили службу в Національній поліції, та яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але під час служби в органах  поліції або після звільнення з цих органів.
43. Вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, Верховний Суд, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, якими визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності виникає з дати встановлення втрати працездатності за довідкою МСЕК, а реалізація цього права здійснюється за останнім місцем служби особи, робить висновок, що виплата такої допомоги має здійснюватися органами Національної поліції на підставі норм Закону № 580-VIII та у відповідності до Порядку № 4.
44. Саме така правова позиція висловлена Судовою палатою для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 822/764/18.
45. Про обґрунтованість такого висновку свідчать і подальші зміни в законодавстві, що регулює спірні правовідносини.
46. Так, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 12 вересня 2016 року № 916 «Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», яким пункт 5 розділу I Порядку № 4 доповнено підпунктом 4 стосовно випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога. За його змістом встановлення інвалідності поліцейському внаслідок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, є також обставиною, за якої поліцейському призначається одноразова грошова допомога.
47. Крім того, задля усунення прогалини в законодавстві 8 червня 2017 року було прийнято Закон України № 2097 «Про внесення змін до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському», яким право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності розповсюдили також на поліцейських, у яких втрата працездатності настала внаслідок захворювання або поранення, отриманого внаслідок виконання завдань міліції або під час проходження служби в органах внутрішніх справ. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, який набрав чинності 12 липня 2017 року, установлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених у пунктах 3-6 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом.
48. Поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію», виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку №4.
49. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 7 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до ГУ Нацполіції, тобто, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.
50. За встановлених обставин, враховуючи, що позивачу з 01.12.2016 встановлено II групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в ОВС, позивач звільнився з органів Національній поліції в період коли діяв Закон України «Про Національну поліцію», він має право на отримання одноразової грошової допомоги в порядку та розмірі, передбаченому статтями  97,  99 Закону України «Про Національну поліцію»  та Порядком № 4.
51. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 333/6465/16-а.
52. В свою чергу, апеляційний суд дійшов помилкового висновку щодо зобов`язання відповідача розглянути заяву, призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності у розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, оскільки Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850, як і Закон України «Про міліцію», на дані правовідносини не розповсюджується.
53. Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідачем по суті не вирішене, то з метою ефективного захисту порушених прав позивача спричинених бездіяльністю відповідача, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невирішення питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язання відповідача розглянути питання про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» за його заявою та прийняти відповідне рішення.
54. Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).
55. Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з оцінкою наданою судом першої інстанції спірним правовідносинам, та вважає, що доводи касаційної скарги частково містять спростування висновків суду апеляційної інстанції.
56. Відповідно до статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
57. Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року скасувати.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
Л.Л. Мороз 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду