УХВАЛА

15 квітня 2020 року 
Київ
справа №520/10701/19
адміністративне провадження №К/9901/8793/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О. А.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від    11 грудня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від    11 березня 2020 року у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про скасування постанови,
в с т а н о в и в :
Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, в якому просило скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП № 60177048 від 30.09.2019 року в частині стягнення виконавчого збору.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від  11 березня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що аналіз положень статей  26,  27 Закону України «Про виконавче провадження»  дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення, а питання про стягнення виконавчого збору виконавець повинен вирішити одночасно з відкриттям виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є безумовним обов`язком державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до виконання рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. 
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області подало касаційну скаргу.
Відповідно до частини третьої  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За правилами частини першої  статті 334 КАС України  за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують  стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  та  стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями  280,  281,  287,  288  цього  Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Стаття 287 КАС України  визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги слідує, що предметом спору у даній справі є скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору.
За такого правового врегулювання оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень та встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ.
Правильне застосування судами норм права в межах цієї справи є очевидними не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. В даному випадку, доводи касаційної скарги жодним чином не вказують та не наводять таких обставин, оцінка та аналіз яким був наданий судом апеляційної інстанції під час перегляду судового рішення суду першої інстанції.        
З огляду на викладене, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями  3,  333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від    11 грудня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від    11 березня 2020 року у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про скасування постанови.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                    О. В. Калашнікова