ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5857/20 Справа № 213/1442/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач:   ОСОБА_1 
відповідач: Представництво «Діа Фарма Лімітед» (Великобританія)
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року, яка постановлена суддею Нестеренко О.М. у м. Кривому Розі, відомості щодо дати складання повного тексту ухвали, матеріал справи не містять,-
В С Т А Н О В И В:
В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Представництва «Діа Фарма Лімітед» (Великобританія) про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Представництва «Діа Фарма Лімітед» (Великобританія) про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю за місцем знаходження юридичної адреси відповідача.
Не погодившись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду, посилаючись на те, що вона постановлена судом з порушення норм процесуального права щодо визначення підсудності, просить її скасувати, а справу направити на розгляд до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Зазначає про те, що при пред`явленні позову позивач надав відомості про своє фактичне проживання для швидкої та якісної комунікації.
На думку позивача, суд першої інстанції передачею його справи до м. Києва обмежив права позивача на доступ до правосуддя, оскільки він не зможе відвідувати судові засідання у м. Києві, через вартість проїзду, обмеження сполучення між містами в умовах карантину.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про передачу справи на розгляд іншому суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Представництва «Діа Фарма Лімітед» (Великобританія) про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за відпрацьований період у розмірі 7 192, 41 грн., та за період вимушеного відсторонення від роботи та зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді консультанта (а.с. 1-2).
Згідно довідки виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради відділу реєстрації місця проживання громадян від 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 не значиться як такий, що має реєстрацію місця проживання в Інгулецькому районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (а.с. 10). 
Постановляючи ухвалу про направлення справи за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки будь-яких обставин, які можуть бути підставою для подання позову до суду за зареєстрованим місцем проживання позивача, ним не зазначено, тому справа підсудна за місцем знаходження відповідача Представництва «Діа Фарма Лімітед» (Великобританія) Печерському районному суду м. Києва.
Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Разом з тим, положення ЦПК України встановлюють правила альтернативної підсудності, тобто підсудності справи за вибором позивача.
Частиною 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови зокрема, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відповідно до ч. ч. 6 - 9 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.
З аналізу зазначених норм права вбачається, що не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії паспорту місце реєстрації позивача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 17), що територіально відноситься до Широківського районного суду Дніпропетровської області.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно ч.3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Враховуючи те, що  08 лютого 2020 року набули чинності зміни відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» №460-IX від 15 січня 2020 року, відповідно до якого виключено статтю 380 ЦПК України, яка передбачала підстави для скасування ухвали суду і направлення справи на розгляд за встановленою підсудністю, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання згідно вимог ЦПК України.
Статтею першою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Справедливий розгляд справи включає в себе такі аспекти належного відправлення правосуддя, як право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду.
З урахуванням того, що спір виник з трудових правовідносин, а позивач зареєстрований у Дніпропетровській області, смт. Широке, що територіально відноситься до Широківського районного суду Дніпропетровської області колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України, з поверненням справи до суду першої інстанції для вирішення питання згідно вимог ЦПК України.
Керуючись ст. ст.367-369,374,379,381 - 384 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання згідно вимог ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 10 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: