ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 березня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 0827/7682/12 
провадження № 51-9554 ск 19
Суддя Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , перевірив касаційні скарги захисників ОСОБА_2 та                         ОСОБА_3 , подані в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року.
Оскаржені рішення

1. Зазначеним вироком, 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця  с. Мар`ївка Запорізького району Запорізької області та жителя м. Запоріжжя,
засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі – КК) — на строк 12 років; за частиною 2 статті 15 і пункту 1 частини 2 статті 115 КК — на строк 10 років; за частиною 1 статті 263 КК — на строк 2 роки. На підставі статті 49 цього Кодексу ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання за частиною 1 статті 263 КК у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
На підставі частини 5 статті 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада                          2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі – Закон № 838-VIII)) у строк покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 10 березня 2012 року по 06 листопада 2013 року та з 17 лютого 2015 року по 20 червня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 : у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 — по 250.000 грн кожній, на користь ОСОБА_7 — 80.000 грн; у рахунок відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_6 — 25.517,13 грн. 
2. Запорізький апеляційний суд ухвалою від 15 січня 2020 року апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишив без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 змінив. Відповідно до вимог частини 5 статті 72 КК (у редакції Закону № 838-VIII) у строк покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 26 вересня 2018 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. 
Короткий виклад обставин справи
2. За вироком місцевого суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він                                             09 березня 2012 року близько 21:40, керуючи автомобілем марки «Тойота-Авенсіс», рухався по вул. Звільненій у м. Запоріжжі. По цій же вулиці в попутному напрямку попереду транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 , йшли                            ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . У районі будинку № 21 на вул. Звільненій між ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з іншого виник конфлікт через те, що ОСОБА_8 зачепив плечем дзеркало заднього виду з боку водійських дверей автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_4 зупинив транспортний засіб. 
У ході конфлікту з метою вбивства двох осіб ОСОБА_4 дістав з-під килимка під заднім сидінням автомобіля з боку водійського місця вогнепальну зброю — гладкоствольний револьвер «Комбриг» калібру 9 мм РА, призначений для відстрілу метальних снарядів несмертельної дії, в камері барабана якого були боєприпаси, виготовлені в кустарний спосіб із використанням капсульованої гільзи калібру 9 мм РА, заводського виготовлення виробництва України, порохового заряду та круглої саморобної гумової кулі калібру 9 мм зі свинцевим сердечником, і з указаного револьвера тричі вистрелив у тулуб ОСОБА_8 , чим завдав останньому тілесних ушкоджень, у тому числі й тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння, від яких той помер у цей же день близько 23:10 у стаціонарі комунальної установи «Центр екстреної і швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя».
Після цього ОСОБА_4 із того ж револьвера не менше трьох разів вистрелив у потерпілого ОСОБА_7 . Умисел на вбивство ОСОБА_7 . ОСОБА_4 до кінця не довів із причин, що не залежали від його волі, оскільки закінчилися боєприпаси. У результаті таких дій ОСОБА_4 завдав ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Використані у процесі заподіяння шкоди здоров`ю і життю потерпілих боєприпаси (а саме: сім патронів, виготовлених у кустарний спосіб із використанням капсульованої гільзи калібру 9 мм РА заводського виготовлення виробництва України, порохового заряду і круглої саморобної гумової кулі калібру 9 мм зі свинцевим сердечником у виді дробу та картечі мисливських патронів до гладкоствольної мисливської зброї) ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу придбав у невизначений час у невстановленої слідством особи на ринку «Малий» на вул. Запорізькій у м. Запоріжжі та зберігав за місцем свого проживання, а надалі — в камерах гладкоствольного револьвера «Комбриг» до моменту, коли він застосував указані боєприпаси за вищевказаних обставин. 
3. У касаційній скарзі захисники, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просять скасувати постановлені у кримінальній справі щодо ОСОБА_4 судові рішення, а справу закрити. При цьому, на думку захисників, як районний так і апеляційний суд фактично встановили, що в обстановці, яка склалася, їх підзахисний діяв у стані необхідної чи уявної оборони, однак безпідставно не застосували положень статті 36 КК.
4. У зв`язку з чим, захисник ОСОБА_3 просить цивільний позов у частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_6 залишити без задоволення.
5. При цьому сторона захисту зазначила, що суди взяли до уваги показання потерпілого ОСОБА_7 , які, на думку сторони захисту, суперечливі та не правдиві. 
6. Також захисник ОСОБА_3 стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім зібраним у справі доказам та належним чином не мотивовано, чому надано перевагу одним показанням над іншими. 
7. Захисники зазначають, що апеляційний суд даних порушень не усунув. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 377 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі – КПК 1960 року). 
Суд вважає, що зміст касаційних скарг відповідає вимогам статей 350, 384, 386, 398 КПК 1960 року.
Керуючись статтею 388 КПК 1960 року пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, суддя постановив:
Витребувати з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальну справу щодо ОСОБА_4 для перевірки її в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                        ОСОБА_1