ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6090/19  Номер провадження 22-ц/814/385/20	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі: 
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Абрамова П.С., Кривчун Т.О., 
за участі секретаря Ачкасової О.Н.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2019 року, ухвалене суддею Блажко І.О., повний текст рішення складено 10.12.2019 р., у справі  за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

08.07.2019 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. 
В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на першому курсі Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна на факультеті міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу на контрактній основі. Загальна вартість навчання становить 69200 грн., по 17300 грн. за кожен курс навчання. Вартість за проживання в гуртожитку в місяць становить 520 грн. 
Зазначає, що не має можливості самостійно утримувати дочку, якій необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання в гуртожитку, одяг, харчування, підручники тощо. Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання відсутні.
З цих підстав прохала стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 12.06.2019 року по 30 червня 2022 року, а також стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1000 грн. витрати на професійну правничу допомогу; рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів, на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання – задовольнити частково.
 Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 08 липня 2019 року по 30 червня 2022 року до закінчення навчання. 
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 місяць допущено до негайного виконання.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_1 , який у поданій апеляційній скарзі прохає скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вказує, що в добровільному порядку надає матеріальну допомогу дочці, що підтверджено матеріалами справи, а саме довідкою з АТ «Дніпропетровськгаз» від 30.10.2019 року № 188, що спростовує твердження позивачки про наявність спору та невиконання батьком свого обов`язку по утриманню дитини, яка продовжує навчання.
Посилається на те, що дочка досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як у липні 2019 року з його заробітної плати на її користь перераховано 51474,64 грн. Також з серпня 2019 року щомісячно проводяться відрахування із заробітної плати в якості аліментів на утримання дочки на картковий рахунок ОСОБА_2 у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (по 22180 грн.), а також по 5000 грн. кожного місяця особисто дочці нарочно на придбання особистих речей та інші витрати.
Зазначає, що в рішенні відсутні посилання на будь-який документ, наданий позивачкою, який би підтверджував джерело та розмір її доходів.
Вважає, що сплачені ним кошти за період з серпня 2018 року по листопад 2019 року у сумі 833759,11 грн. (за період з 08.07.2019 р. по листопад 2019 р. сплачено 130231,81 грн.), в 11,7 разів перевищують розмір необхідних витрат на навчання, які становлять 69200 грн. за період з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 р., та проживання в гуртожитку в період з 30.08.2018 р. по 01.07.2019 р. у сумі 520 грн. Що також перевищує розмір середньомісячної заробітної плати по регіону. 
Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що нею було витрачено кошти на утримання дочки від часу укладення контракту на навчання, з серпня 2018 року та по листопад 2019 року.
На час звернення до суду 08.07.2019 року позивачкою отримано без рішення суду на утримання дочки за червень 2019 року 24592,03 грн.
Вважає, що надані ним у добровільному порядку кошти на утримання дочки, яка продовжує навчання, в достатньому розмірі забезпечують її соціально-побутові, фізичні, розумові, моральні, духовні та інші потреби. Як раніше, так і на даний час він турбується про забезпечення якнайкращих інтересів дитини. 
Зазначає, що прав позивачки він не порушував, тому вважає, що необхідності у зверненні до суду у неї не було. 
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 03.03.2020 р., ОСОБА_2 прохає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки воно відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. ЇЇ участь в суді апеляційної інстанції забезпечена представником - адвокатом Рахмановим В.І.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, неявка осіб, належних чином повідомлених про день, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки адвоката Рахманова В.І., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 25.11.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Шлюб між сторонами розірвано 20.11.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 (том 1 а.с. 21).
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.10.2009 року у цивільній справі №2-5961/09, яке набрало законної сили, стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.07.2009 р. до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с.16).
Також місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денного відділення факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна на контрактній основі, що підтверджується копією довідки №1525 від 19.06.2019 р. Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна (т. 1 а.с.18)
Відповідно до контракту М210/18-1118с від 13.08.2018 року, загальна вартість навчання ОСОБА_3 в Харківському національному університеті імені В. ОСОБА_5 .Каразіна становить 69200 грн., по 17300 грн. за кожен курс навчання. Строк дії контракту з 01.09.2018 р. по 30 червня 2022 року (т. 1 а.с.19-20).
Згідно договору №139 від 30.08.2018 р. на проживання в гуртожитку, вартість за проживання в гуртожитку в місяць становить 520 грн. (т. 1 а.с.25).
Як убачається з копії квитанції № 1320-4168-7976-4288 від 13.08.2018 р., ОСОБА_2 сплачено за перший курс навчання дочки ОСОБА_3 в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна 17300 грн. (т. 1 а.с. 22).
Також 31.08.2018 року за проживання ОСОБА_3 у гуртожитку ОСОБА_2 сплачено 2600 грн. по квитанції № 1338-4145-4377-3883, а також 14.01.2019 року - 2750 грн. (том 1 а.с. 23, 24).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка сторін навчається на денній формі навчання на платній основі, проживає у гуртожитку та потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. 
Оскільки вказані витрати несе позивачка, а відповідач працює, має високий дохід, та, враховуючи наявність у відповідача іншої малолітньої дитини від іншого шлюбу, місцевий суд прийшов до висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом - 08.07.2019 р., та до закінчення навчання - 30.06.2022 р. 

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
За правилами статті 182 СК розмір аліментів визначається з урахуванням таких обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно роз`яснень, даних у п. п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків.
При вирішенні даного спору місцевим судом не було досліджено обставин щодо наявності у позивачки ОСОБА_2 доходу та його розміру. 
Як убачається з довідки про доходи від 02.03.2020 року за № 175, наданої ОСОБА_2 до апеляційного суду разом з відзивом на апеляційну скаргу, вона займає посаду головного лікаря КП Полтавський ОКШВД Полтавської обласної ради, та загальна сума її доходу за період з 01 березня 2019 року по 29 лютого 2010 року становить 225960,47 грн. (том 1 а.с. 244).

Згідно довідки від 30.10.2019 року № 188, виданої РГК «Дніпропетровськгаз», відповідач ОСОБА_1 працює в АТ «Дніпропетровськгаз» з 01 березня 2017 року. 
За весь період роботи з його заробітної плати утримуються аліменти за особистою заявою боржника в розмірі 25% на картковий рахунок стягувача, а саме за період з березня 2017 року по листопад 2017 року щомісяця. За підрахунком, здійсненим апеляційним судом, загальна сума виплат становить 178296,70 грн.
Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну платну боржника від 25.10.2017 року з заробітної плати відповідача утримуються аліменти в розмірі 25%, розмір яких за період з грудня 2017 року по липень 2019 року включно, за підрахунком апеляційного суду, становить 1 062 608,80 грн.
За особистою заявою боржника з його заробітної плати утримуються аліменти на повнолітню дочку в розмірі не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину (згідно ч. 5 ст. 183 СК України) на картковий рахунок стягувача, а саме в серпні 2019 року та вересні 2019 року сплачено по 22180,00 грн. (том 1 а.с.88, 133-134). 
На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано копії платіжних доручень про сплату зазначених сум (а.с. 89-104, 135-165). 
Як вбачається з довідки з місця роботи відповідача про розмір відрахованих аліментів (а.с. 133-134), середній заробіток ОСОБА_1 за період з березня по липень 2019 року складає близько 194 385 грн.
Згідно копії свідоцтва про народження сер. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1 а.с. 104 на звороті, а.с. 166). 
Як вказувалося вище, відповідно до контракту М210/18-1118с від 13.08.2018 року загальна вартість навчання ОСОБА_3 в Харківському національному університеті імені В. ОСОБА_5 . Каразіна становить 69200 грн., по 17300 грн. за кожен курс навчання. 
Строк дії контракту з 01.09.2018 р. по 30 червня 2022 року (т. 1 а.с.19-20).

Аналіз наведених вище документів свідчить про те, що розмір наданої відповідачем матеріальної допомоги на утримання дочки ОСОБА_3 після досягнення нею ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, складає за червень 2019 року 40986,72 грн., липень 2019 р. – 51474,64 грн., серпень 2019 р. – 22180 грн., вересень 2019 р. – 22180 грн., та перевищує розмір вартості усього навчання за період з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 р. та розмір витрат, понесених позивачкою на оплату проживання дочки в гуртожитку. 
До суду апеляційної інстанції позивачкою надано копію договору найму житлового приміщення, укладеного 03.09.2019 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , відповідно до якого остання користується квартирою АДРЕСА_1 , на строк з 03.09.2019 року по 02.09.2020 року. Розмір плати за користування житловим приміщенням становить 5200 грн. щомісяця.
На підтвердження факту оплати за користування вказаним житловим приміщенням позивачкою надано до апеляційного суду дублікати квитанцій від 04.02.2020 р. про сплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 2600 грн., від 01.11.2019 р. – 2600 грн., від 12.12.2019 р. – 500 грн., від 01.12.2019 р. – 2600 грн. (том 1 а.с. 246, 249- 251). 
Між тим, вказані платіжні доручення не містять інформації щодо призначення платежу, тому не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачкою понесені витрати на оплату послуг з найму житла відповідно до договору, укладеного 03.09.2019 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . 
Крім того, надані позивачкою дублікати двох ідентичних квитанцій про сплату 18.09.2019 року на користь ОСОБА_9 3296 грн. (том 1 а.с. 247, 252), а також 1000 грн. по квитанції від 24.10.2019 р. на користь ОСОБА_3 (том 1 а.с. 248), також не підтверджують вказаних обставин, оскільки не містять інформації щодо призначення платежу та вказана сума перерахована на ім`я ОСОБА_9 , яка не є стороною договору найму житлового приміщення, укладеного 03.09.2019 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . 
Отже, належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що крім витрат на оплату навчання дочки та проживання у гуртожитку, ОСОБА_2 несе й інші витрати на її навчання, зокрема оплату житла, придбання канцелярського приладдя, підручників, оплату вартості проїзду до місця навчання тощо, які б перевищували б розмір аліментів, які сплачуються відповідачем, матеріали справи не містять та позивачкою не надано. 
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розмір аліментів, стягнутих судом першої інстанції з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, є завищеним та складає в середньому 32 397 грн., тоді як документально підтверджені витрати на навчання повнолітньої дочки є значно меншими.
При цьому, місцевим судом не було встановлено та враховано обставин щодо наявності у позивачки джерел та розміру отримуваного доходу, те що вона працює та щомісячно отримує стабільну заробітну плату, розмір якої перевищує мінімальну, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків, в тому числі у матеріальних витратах, які вони повинні нести в зв`язку з навчанням дочки.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміну рішення місцевого суду в частині розміру аліментів, що стягнуті з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на період навчання, з 1/6 частини до 1/14 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 липня 2019 року по 30 червня 2022 року до закінчення навчання. 

Вказаний розмір аліментів буде достатнім для забезпечення навчання повнолітньої ОСОБА_3 , оплату житла, придбання канцелярського приладдя, підручників, оплату вартості проїзду до місця навчання.

В іншій частині рішення місцевого суду залишається колегією суддів без змін.

       Посилання відповідача на те, що він добровільно сплачує аліменти на утримання повнолітньої дочки, в зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення їх в судовому порядку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стягнення аліментів є правом особи, та передбачено ст.ст. 198-200 СК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2019 року змінити в частині розміру аліментів, що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на період навчання, з 1/6 частини до 1/14 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 липня 2019 року по 30 червня 2022 року до закінчення навчання. 

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                            О.В.Чумак 

Судді: П.С.Абрамов

Т.О.Кривчун