Постанова
Іменем України
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 280/1082/17
провадження № 61-45164св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - приватне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів: Талько О. Б., Трояновської Г. С., Павицької Т. М., від 13 серпня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У  серпні  2017 року приватне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» (далі - ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
 
В обґрунтування позову вказав, що ОСОБА_1 , який проживає в                             по АДРЕСА_1 , є споживачем послуг з енергопостачання. Актом комісії Коростишівського району електричних мереж ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» (далі Коростишівського РЕМ) від 26 квітня 2017 року за вказаною адресою встановлено порушення відповідачем пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року (далі - ПКЕЕН), а саме підключення електричної установки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника (на горищі будинку змонтовано розетку зі схованою електропроводкою), внаслідок чого енергопостачальній компанії були спричинені збитки у розмірі 285 941,59 грн, які позивач просив стягнути із відповідача.
 
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень
 
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області у складі судді Василенка Р. О. від 04 квітня 2018 року у задоволенні позову ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів порушення відповідачем ПКЕЕН та розмір завданих збитків. Акт про порушення правил ПКЕЕН не підписаний споживачем, останній не був присутнім та не був обізнаний про проведення перевірки, тобто цей акт складений з порушенням прав відповідача як споживача електричної енергії, а тому не є належним та допустимим доказом на підтвердження порушення ПКЕЕН.
 
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня                           2018 рокучастково задоволеноапеляційну скаргу ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго», скасовано рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Житомиробленерго» 100 953,42 грн завданих збитків, а також 2 501,98 грн судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Постанова мотивована тим, що акт про порушення ПКЕЕН підписаний дружиною ОСОБА_1 , яка проживає за вказаною адресою та є членом сім`ї останнього. Зазначений акт розглядався комісією у присутності ОСОБА_1 , а тому є належним та допустимим доказом порушення відповідачем ПКЕЕН. Розмір завданих позивачу збитків розрахований судом з урахуванням кількості днів у дванадцяти календарних місяцях, що передували виявленню порушення, відповідно до положень пункту 2.6                 глави 2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії,                            не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ (далі - Методика).
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду,    ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.  
 
Касаційна скарга мотивована тим, що розрахунок суми відшкодування, здійснений судом, є помилковим. Акт про порушення правил ПКЕЕН складений з порушенням Методики. При стягненні відшкодування суд не врахував положення статті 1193 ЦК України, яка передбачає врахування матеріального становища при визначенні розміру відшкодування.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від  05 жовтня 2018 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
У листопаді 2018 року акціонерне товариство «Житомиробленерго» подало відзив на касаційну скаргу, мотивований незгодою із її доводами та законністю й обґрунтованістю оскаржуваного судового рішення.
 
Ухвалою суду касаційної інстанції від 28 січня 2019 року зупинено виконання постанови Апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня 2018 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 проживає у будинку АДРЕСА_1 та є споживачем послуг, які надаються акціонерним товариством «Житомиробленерго».
 
Згідно із відомостями, зазначеними в акті, складеному представниками Коростишівського РЕМ ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» 26 квітня 2017 року, за вказаною адресою виявлено порушення пункту 42 ПКЕЕН, а саме: самовільного безоблікового підключення електричної установки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника - на горищі будинку змонтовано розетку зі схованою електропроводкою. Акт підписаний дружиною ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
 
Зазначений акт був розглянутий комісією Коростишівського РЕМ 23 травня 2017 року, яка визнала його правомірним, й у відповідності до підпунктів  3.3, 3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ, здійснила нарахування у розмірі 285 941,59 грн за період із 27 квітня 2014 по 26 квітня 2017 року.
 
Рішення комісії оформлене протоколом №159 від 23 травня 2017 року.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», ПКЕЕН та Методикою.
 
Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується сплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 
 
Відповідно до вимог статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків
 
За змістом положень статті 26 Закону України «Про електроенергетику» та пункту 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та зазначених правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Cпоживач електричної енергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та ПКЕЕН.
 
Положенням частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» та пунктів 48, 53 ПКЕЕН передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадення електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, а також за пошкодження приладу обліку.
 
Порядок складання актів та їх розгляд передбачений пунктом 53 ПКЕЕН, згідно із яким у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.
 
У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення ПКЕЕН розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення зазначених правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії.
 
Рішення комісії з розгляду актів оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення ПКЕЕН.
 
У разі причетності споживача до порушення зазначених правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості не облікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти зазначених правил та Методики.
 
У разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).
 
Підпунктом 6 пункту 3.1 глави 3 Методики передбачено, що самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, є порушенням ПКЕЕН, за яке передбачена відповідальність.
 
Отже, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки енергопостачальнику не лише у разі фактичного розкрадання електроенергії, а також у випадку самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника.
 
Установивши, що ОСОБА_1 як споживач електричної енергії, допустив порушення ПКЕЕН, внаслідок чого мало місце розкрадання електроенергії й завдано збитків позивачу як енергопостачальнику, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків.
 
Доводи касаційної скарги про неналежність доказів порушення відповідачем ПКЕЕН, а саме акту № 018698 від 26 квітня 2017 року, є безпідставними та необґрунтованими. Апеляційний суд надав їм належну правову оцінку, зазначивши, що вказаний акт відповідає вимогам пункту 53 ПКЕЕН, підписаний дружиною відповідача, яка проживає за цією ж адресою. При цьому зазначений акт розглядався комісією у присутності ОСОБА_1 , який мав можливість спростувати зазначені у ньому відомості.
 
Крім того, суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Оскільки відносини щодо необлікового використання електричної енергії не є деліктними, а полягають у порушенні укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією, то правила статті 1193 ЦК України щодо можливості зменшення розміру відшкодування шкоди на них не поширюються.
 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду                   від 06 лютого 2019 року у справі № 336/6359/16-ц (провадження № 61-7444св18).
 
Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.
 
Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
 
Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою.
 
Із урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Ухвалою суду касаційної інстанції від 28 січня 2019 року зупинено виконання постанови Апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня 2018 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування цього судового рішення, його виконання підлягає поновленню.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  постанову Апеляційного суду Житомирської області                              від 13 серпня 2018 року - без змін.
 
Поновити виконання постанови Апеляційного суду Житомирської області                  від 13 серпня 2018 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                           
О. М. Осіян 
                                                                                                        
Н. Ю. Сакара