ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року
м. Харків

справа №639/2185/19        
провадження №22-ц/818/2418/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач:   ОСОБА_1  ,
відповідач : Харківська міська рада,
третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгеніївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом   ОСОБА_1   до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгеніївна про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року у складі судді Баркової Н.В., -

в с т а н о в и в :

10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Харківської міської ради, в якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після померлої ОСОБА_2 , терміном у два місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини; головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини неможливим. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини було ним пропущено з поважних причин, які викликані неврологічним захворюванням, що підтверджується належними доказами. Також судом першої інстанції не надано належної оцінки рішенню Дергачівського районного суду Харківської області від 08 серпня 2019 року по справі № 619/1880/19, яким встановлено факт його родинних відносин з ОСОБА_2 

Харківська міська рада надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з пропуском строку, встановленого законодавством, причини, якими він обґрунтовує пропуск строку для звернення є неповажними. Вважає, що позивачем не доведено, що обставини на які він посилається є непереборними, істотними труднощами на вчинення дій для прийняття спадщини. Також зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 року було задоволено заяву Харківської міської ради про визнання спадщини після померлої ОСОБА_2 відумерлою, квартиру передано у комунальну власність територіальної громади. Посилання скаржника на те, що він бажає прийняти частину спадщини, не може бути взято до уваги, оскільки спадкоємець може прийняти спадщину в цілому або вцілому відмовитися від іі прийняття.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він доводиться двоюрідним братом ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, не доведено те, що позивач є спадкоємцем. Крім того жоден із наданих позивачем медичних документів не свідчить про те, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні або встановлений йому діагноз є тією непереборною обставиною, яка заважала йому особисто або засобами поштового зв`язку звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців з ІНФОРМАЦІЯ_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Так, судовим розглядом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.11.2018 квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 ( а.с. 11).

Сторони не заперечують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. 

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2018 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Л.Є. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки спадщина не була прийнята протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та місце відкриття спадщини не встановлено (а.с. 13).

Згідно з копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54458663 щодо наявності/відсутності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину щодо спадкодавця ОСОБА_2 , інформація відсутня (а.с.14).

Відповідно до копії Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова щодо осіб місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою зареєстрована одна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 року заяву Харківської міської ради, заінтересована особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова - задоволено. Визнано відумерлою спадщину квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Передано відумерлу спадщину - квартиру АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради (а.с.30-31).

Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.05.2019 року на підставі рішення Харківської міської ради 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 року № 1315/18 «Про комунальну власність м. Харкова», яким затверджено перелік об`єктів, які прийняті до комунальної власності територіальної громади м. Харкова станом на 28.11.2018 року, та на. підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 року по цивільній справі №639/4998/18, квартира АДРЕСА_1 прийнята до комунальної власності міста Харкова (а.с.32-37).

Зазначене вище підтверджується також інформацією Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 13.05.2019 № 730/0/233-19-3532/2/232-19, яка також свідчить про те, що квартира АДРЕСА_3 була прийнята до комунальної власності територіальної громади міста Харкова відповідно до рішення Харківської міської ради 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 № 1315/18 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 по цивільній справі № 639/4998/18 (а.с.46).

Згідно з копією довідки КНП «Міська поліклініка №19» ХМР від 20.09.2017 року, ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою - ІНФОРМАЦІЯ_1 та 20.09.2017 року. Попередньо у позивача було діагностовано дисциркуляторну енцефалопатію з лікворно-гіпертензійною дисциркуляцією. Призначено лікування (а.с.16).

Зі змісту Консультаційного висновку спеціаліста - невролога ОСОБА_3 від 24.09.2018 року вбачається, що у ОСОБА_1 встановлено діагноз - дискуляторна енцефалопатія ІІ-стадії з лікворно-венозною гіпертензією, вестибуло-атактичний та антено-невротичним синдромами (а.с.72-73).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що він є двоюрідним братом ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 яка постійно проживала у АДРЕСА_2 . , не була одружена, дітей не мала, вела замкнутий спосіб життя. З двоюрідною сестрою позивач час від часу підтримував телефонний зв`язок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу зателефонувала невідома людина та запросила його приїхати до міста Харкова за адресою мешкання його сестри.Приїхавши до помешкання ОСОБА_2 у м. Харків позивач побачив мертве тіло його двоюрідної сестри. Після побаченого позивач тривалий час перебував у шоковому стані. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач звернувся за невідкладною медичною допомогою, до КНП «Міська поліклініка №19» Харківської міської ради. Попередньо у позивача було діагностовано дисциркуляторну енцефалопатію з лікворно-гіпертензійною дисциркуляцією, призначено перелік препаратів для покращення стану, надано відповідні рекомендації, а саме, що позивачу необхідно утримуватися від будь-яких хвилювань та від будь-яких дій (зустрічей, розмов та ін.), що можуть призвести до пограничних психічних станів (страх, відраза, відчай, розчарування, агресія).Протягом 4 місяців після наведених подій позивач дотримувався усіх порад лікаря та намагався привести своє самопочуття у нормальний стан - приймав необхідні препарати, дотримувався розпорядку дня та уникав пограничних психологічних станів, особливо будь-яких нагадувань про смерть двоюрідної сестри ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 за результатами останнього регулярного обстеження було видано довідку, у якій зазначено остаточний діагноз - дисциркуляторна енцефалопатія І-стадії з лікворно-гіпертензійною дисциркуляцію, астеноневротичний синдромом, вестибуло-атактичний синдром, гіпертонічна хвороба ІІ стад, призначено позивачу лікування тривалістю 6 місяців. 12.12.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Л.Є. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.С. 12.12.2018 року було винесено постанову про відмову у вчиненні наведеної нотаріальної дії, оскільки спадщина не була прийнята протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та місце відкриття спадщини не встановлено. Позивачу було роз`яснено, що для відкриття спадкової справа та подальшого оформлення спадщини після померлої позивачу необхідно надати свідоцтво про смерть спадкодавця та довести родинний зв`язок із спадкодавцем. Також нотаріус зазначив, що для будь-яких подальших дій щодо оформлення спадщини позивачу буде необхідно звернутися до суду щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що наявні підстави для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Матеріали справи свідчать про те, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2018 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Л.Є. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки спадщина не була прийнята протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та місце відкриття спадщини не встановлено

Позивач не заперечує, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплинув у ІНФОРМАЦІЯ_5.

Також позивач не заперечує той факт, що він постійно не проживав разом з померлою ОСОБА_2 . 

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:
1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;
2) ці обставини суд визнав поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Натомість позивач стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто був присутній у квартирі померлої ОСОБА_2 , коли було знайдено її тіло. Тобто був обізнаний про факт смерті спадкодавця. 

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення позивачем дій із прийняття спадщини.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк у зв`язку з тим, що перебував у нестійкому емоційному стані, - є безпідставними.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що його перебування на амбулаторному лікування позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини протягом понад півтора роки з моменту відкриття спадщини. 

Надана позивачем довідка КНП «Міська поліклініка №19» ХМР від 20.09.2017 року про факт звернення позивача за медичною допомогою ІНФОРМАЦІЯ_1 та 20.09.2017 року не свідчить про наявність обставин, які б перешкоджали позивачу подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. 

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, - відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                   О.В.Маміна 

Судді:                                                                                            С.С. Кругова

                                                                                                            Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 15 квітня 2020 року.