П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  295/14826/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Кузнєцов Д.В.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
06 травня 2020 року                                                                                                                  м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 17 березня 2020 року  (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та  охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Шельвашенко Ганни Володимирівни, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
в вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до  Богунського районного суду  м. Житомира з позовом до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та  охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Шельвашенко Ганни Володимирівни, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Богунського районного суду  м. Житомира від 17 березня 2020 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Шельвашенко Г.В. від 20.09.2019 року №463-ДК/0211По/08/01/-19 про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень, а також закрито справу про адміністративне правопорушення; стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно п.  2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що на виконання наказу ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 05.08.2019 №463-ДК про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру у Житомирській області Шельвашенко Г.В. проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться на території Оліївської сільської об`єднаної територіальної громади (Кам`янська сільська рада) Житомирського району.
Окремо судом звернуто увагу, що за наказом від 05.08.2019 №463-ДК такий контроль за дотриманням вимог законодавства України повинен був бути здійснений шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки за адресою: Андріївський проїзд, 2 у м. Житомирі, натомість в акті обстеження земельної ділянки, протоколі та постанові мова йде про земельну ділянку, розташовану на території Кам`янської сільської ради Житомирського району.
За результатами обстеження земельної ділянки складено відповідний акт від 06.09.2019 №463-ДК/183/АО/10/01/-19, у якому зафіксовано, що рішенням Житомирської районної державної адміністрації № 472 від 04.09.2002 державному підприємству буровибухових робіт "Західукрвибухпром" затверджено Державний акт на право постійного користування землею Виробничої бази ІІ-ЖТ № 002202, площею 6.1594 га, на території Кам`янської сільської ради Житомирського району. Наказом №11 від 23.02.2004 Української державної корпорації промисловості будівельних матеріалів "УКРБУДМАТЕРІАЛИ" припинено діяльність державного підприємства буровибухових робіт "Західукрвибухпром" шляхом його реорганізації через приєднання до закритого акціонерного товариства "Західукрвибухпром" та 24.04.2004 ЗАТ "Західукрвибухпром" звернулось до Житомирської РДА з проханням переоформлення права постійного користування землею наданого державному підприємству буровибухових робіт "Західукрвибухпром" на оренду даної земельної ділянки як правонаступнику державного підприємства. Розпорядженням №234 від 27.05.2004 Житомирської районної державної адміністрації ЗАТ "Західукрвибухпром" передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 1822083200:05:000:0089, площею 6.1594 га, на території Кам`янської сільської ради Житомирського району. В подальшому 01.07.2005 року між Житомирською РДА та ЗАТ "Західукрвибухпром" укладено Договір оренди землі терміном на 5 років. На момент обстеження на вищевказаній земельній ділянці з кадастровим номером 1822083200:05:000:0089, площею 6.1594 га, розташовані нежилі об`єкти нерухомості, під`їзні шляхи, канава. Також частина території огороджена металевою сіткою, де знаходяться побутові відходи. Відповідно до листа Оліївської сільської ради Житомирського району від 29.08.2019 №883/02-13/19 об`єкти нерухомості, що розташовані на вказаній земельній ділянці перебувають на балансі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, фактично використовує земельну ділянку ПП "ВЖРЕП №4".
Зі змісту вищезазначеного Акту вбачається, що останній складений державним інспектором Шельвашенко Г.В. за відсутності ОСОБА_1 . При обстеженні земельної ділянки з кадастровим номером 1822083200:05:000:0089, площею 6.1594 га, на території Кам`янської сільської ради Житомирського району інші особи присутні не були.
20 вересня 2019 року державним інспектором Шельвашенко Г.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого директором ПП "ВЖРЕП №4" ОСОБА_1 вчинено порушення ст.ст. 125, 126 ЗК України та статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".
У той же день, 20.09.2019 року державним інспектором Шельвашенко Г.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №463-ДК/0211По/08/01/-19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, шкода завдана самовільним зайняттям земельної ділянки площею 6,1594 га складає 106 191,83 грн.
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України від 19 червня 2003 року №963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель", який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.
Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Згідно зі статтею 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
До повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать зокрема здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, а також виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням (ст. 6 Закону).
У статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" зазначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом здійснюються шляхом, зокрема, проведенням перевірок.
Статтею 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" регламентовано, що державні інспектори мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.
Приписами статті 188 ЗК України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.
Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності.
Отже, державний контроль за охороною та використанням земель може здійснюватися державним інспектором ГУ Держгеокадастру, у тому числі, шляхом проведення перевірок. Для реалізації завдань у сфері здійснення контролю за використанням та охороною земель державний інспектор має право, зокрема, видавати приписи, складати акти перевірки або протоколи про адміністративні правопорушення з метою притягнення винних осіб до відповідальності.
За змістом ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до пункту "б" частини першої статті 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.
Згідно зі статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі у тексті - КУпАП) самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У статті 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Таким чином, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено спірну постанову, то суд зазначає, що відповідно до розділу ІІ вказаної Інструкції протокол складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У протоколі зокрема зазначаються прізвища, імена та по батькові, місця проживання/реєстрації свідків та потерпілих (за наявності); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (можуть бути викладені в протоколі або на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі). Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати в протоколі пояснення та зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від надання пояснень у протоколі чи від його підписання про це обов`язково робиться відповідний запис; інші відомості, необхідні для вирішення справи (наприклад, відомості про наявність актів обстеження земельної ділянки, відмітки про наявність документів і речей, які підтверджують правопорушення, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності).
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення (додаток 2) із зазначенням часу і місця розгляду справи.
Так, при дослідженні змісту протоколу від 20.09.2019 №463-ДК/0211П/07/01/-19 судом з`ясовано, що в протоколі відсутні відомості про наявність Акту обстеження земельної ділянки та будь-які відмітки про наявність документів, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
За змістом протоколу, фактично головним і єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є лист Оліївської сільської ради Житомирського району від 29.08.2019 №883/02-13/19, у якому зазначено, що фактично використовує земельну ділянку ПП "ВЖРЕП №4".
Водночас в апеляційній скарзі не спростовано вищевказаних доводів.
Апеляційний суд зазначає, що зазначений лист Оліївської сільської ради Житомирського району не є належним та допустимим доказом, який би вказував про самовільне зайняття підприємством земельної ділянки, оскільки вказаний факт повинен бути встановлений відповідачем із зазначенням відповідних доказів.
Зокрема, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження відсутності будь-яких зареєстрованих прав на нерухоме майно за ЗАТ "Укрвибухпром" (хоча за актом обстеження земельної ділянки, протоколом та постановою ЗАТ "Західукрвибухпром") станом на 03.12.2019 та відомості щодо укладених ПрАТ "Західукрвибухпром" договорів оренди державного майна із Фондом державного майна України станом 01.10.2019, які підтверджують оренду товариством цілісного майнового комплексу по вул. Лесу Українки, 19 в м . Житомирі, з`явились вже під час розгляду адміністративної справи судом.
Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу, про що зроблено відповідний запис, однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надіслання позивачу копії протоколу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи.
При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.09.2019 відсутня дата розгляду справи про адміністративне правопорушення, а фактичний розгляд справи взагалі відбувся у день складання протоколу, хоча згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції на розгляд справи відводився 15-денний строк з дня одержання державним інспектором, правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Вказані обставини позбавили можливості позивача реалізувати надані йому права, які передбачені статтею 268 КУпАП, що на думку суду не має форми незначних процедурних порушень, а є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №405/7568/16-а та від 31 січня 2019 року у справі №760/10803/15-а.
Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів правомірності прийняття оскаржуваної постанови. 
Що стосується витрат на правову допомогу, то доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині, оскільки витрати документально підтверджені, їх розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 17 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду складена в повному обсязі  06 травня 2020 року.
          
Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.