ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2020 року                                                                                      Справа № 918/635/18 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Юрчук М.І. 

секретар судового засідання Котюбіна А.О. 
за участю представників сторін:
від позивача: Шишова Ю.С. 
від відповідача: Москаль Я.О.  
від органу ДВС : не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" на ухвалу Господарського суду Рівненської області, постановлену 10.04.2020 суддею Бережнюк В.В. у справі № 918/635/18 
за позовом Комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об`єднання"   
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія"  
про стягнення заборгованості в сумі 8 265 086,97 грн. (розгляд скарги на дії ДВС)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.04.2020 у справі № 918/635/18 скаргу Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" задоволено. Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бублик Надії Романівни. Скасовано постанови про арешт коштів боржника від 11.03.2020 та від 18.02.2020 ВП № 61292426 в частині накладення арешту на рахунок IBAN № UA 523157840000026004300064502, відкритий в Філії Хмельницьке управління АТ "Ощадбанк" м. Хмельницький (код фінансової установи 315784).
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" подала апеляційну скаргу від 15.04.2020 № 0303-20-6 в якій просить останню скасувати та відмовити в задоволенні скарги КП "Славутське житлово-комунальне об`єднання" на дії державного виконавця.
В обгрунтування скарги зазначає, що судом порушено норми процесуального законодавства оскільки стягувач і орган ДВС не були повідомлені належним чином про призначення до судового розгляду скарги на дії ДВС, внаслідок чого позбавлені можливості подати свої пояснення і заперечення. В частині порушення норм матеріального права вказує, що статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" чітко визначено рахунки на які забороняється накладати арешт. Із змісту дослідженої судом довідки АТ "Ощадбанк" від 23.03.2020 № 46-13/2630/2822 вбачається, що рахунок № IBAN: НОМЕР_1 є поточним рахунком, який відкритий з метою надання послуг з розрахунково-касового обслуговування, пов`язаного з переказом коштів з рахунку (на рахунок), видачею грошей у готівковій формі, а також для здійснення інших операцій (в тому числі, але не виключно - виплата заробітної плати працівникам та сплата податків). Тобто вказаний рахунок може використовуватись з будь-якою метою, а не виключно для виплати заробітної плати працівникам. Відтак суд першої інстанції невірно оцінив даний доказ та безпідставно послався як на підставу для задоволення скарги. Разом з цим в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо суми коштів (фонду оплати праці) необхідних для виплати заробітної плати працівникам. Тобто не визначені межі зняття арешту з коштів, що перебувають на поточному рахунку. З огляду на викладене просить задоволити апеляційну скаргу.
В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.
Відділ ДВС у відзиві на скаргу також вважає прийняте судом рішення про задоволення скарги неправомірним. Вказує, що суд невчасно повідомив відділ ДВС про розгляд скарги, чим позбавив останнього можливості подати свої заперечення. Відмічає, що у відповідності до вимог ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову від 18.02.2020 року про ареш коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні та направлено її до відповідних фінансових установ. У відповідь АТ "Державний ощадний банк України" повідомлено про накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунку НОМЕР_1 . При цьому відмічено, що вказаний рахунок відкрито з метою надання послуг з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані із переказом грошей з рахунку (на рахунок), видачею грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій (в тому числі, але не виключно - виплата заробітної плати працівникам та сплата податків). Окремо банком повідомлено, що рахунки №№ UA НОМЕР_3 , UA 633157840000026039312964502, UA 173157840000026036301064502, UA 123157840000026048300064502, UA 123157840000026035302064502 є рахунками із спеціальним режимом використання з яких відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється стягнення та накладення арешту на грошові кошти. З викладеного вбачається, що визнання незаконними дій державного виконавця в частині накладення арешту на рахунок боржника № UA523157840000026004300064502 є безпідставним, оскільки останній не є рахунком із спеціальним режимом використання. З огляду на вказане просить задоволити апеляційну скаргу.
В судове засідання представник органу ДВС не з`явився.
КП "Славутське житлово-комунальне об`єднання" надіслало на електронну адресу суду письмовий відзив на апеляційну скаргу. Однак в зв`язку з відсутністю доказів направлення відзиву іншим учасникам справи, а також відсутністю електронного цифрового підпису відправника, даний відзив залишено судом без розгляду.
В судовому засіданні представник КП "Славутське житлово-комунальне об`єднання" усно заперечив проти доводів апелянта з підстав викладених у скарзі на дії ДВС. Просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 у справі № 918/635/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" на користь Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" - 6 468 835 грн. 82 коп. основного боргу, 1 267 584  грн. 00 коп. пені, 117 464 грн. 85 коп. 3% річних, 76 765 грн. 67 коп. інфляційних втрат та 118 959 грн. 75 коп. витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 46 798,75 грн. - пені, 854,98 - 3% річних, 286 782,90 грн. - інфляційних втрат. 
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 рішення  змінено в частині стягнутих сум основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат, виклавши пункти 2, 3 резолютивної частини  рішення Господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 року у справі № 918/635/18 в наступній редакції:
«2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" (35600, Рівненська область, місто Дубно, вулиця Замкова, 51, ідентифікаційний код: 36631296) на користь Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" (30000, Хмельницька область, місто Славута, вулиця Миру, 14 а, ідентифікаційний код: 34432514) - 2 422 166 (два мільйони чотириста двадцять дві тисячі сто шістдесят шість) грн. 01 коп. основного боргу, 638 619 (шістсот тридцять вісім тисяч шістсот дев`ятнадцять) грн. 08 коп. пені, 57 502 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот дві) грн. 26 коп. 3% річних, 72 367 (сімдесят дві тисячі триста шістдесят сім) грн. 49 коп. інфляційних втрат та 47 854 (сорок сім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 85 коп. витрат по сплаті судового збору.  
3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 4046 669,80 грн. основного боргу, 675763,67 грн. - пені, 60817,57 грн. - 3% річних, 291 181,08 грн. - інфляційних втрат».   
16 травня 2019 року на виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2019 видано відповідні накази.   
Ухвалою від 11.02.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Рівненської області від 16.05.2019 р. по справі №918/635/18 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" на користь Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" - 638 619  грн. 08 коп. пені, 57 502 грн. 26 коп. 3% річних, 72 367 грн. 49 коп. інфляційних втрат.
Також стягнуто із Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна теплова компанія" надлишково стягнуті кошти за наказом господарського суду Рівненської області від 16.05.2019 року №918/635/18 в загальній сумі 471 408 грн. 92 коп. Видано відповідний наказ. 
06 квітня 2020 року від Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" на адресу суду надійшла скарга на дії державного виконавця, у якій останній просить суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Бублик Надії Романівни та скасувати постанови про арешт коштів боржника від 11.03.2020, від 17.02.2020 ВП №61292426.     
10 квітня 2020 року від Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" надійшла заява про уточнення вимог скарги, відповідно до якої заявник просить вважати вірною прохальну частину скарги, що викладена наступним чином:  
1) Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Бублик Надії Романівни.  
2) Скасувати постанови про арешт коштів боржника від 11.03.2020 та від 18.02.2020 ВП №61292426 в частині накладення арешту на рахунок IBAN № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Ощадбанк".  
Скаргу мотивовано тим, що виконавцем накладено арешт на рахунок Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" IBAN № UA 523157840000026004300064502, відкритий в Філії Хмельницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" м.Хмельницький (код фінансової установи 315784). При цьому із наведеного рахунку підприємство здійснює виплату заробітної плати працівникам, а також податків та зборів до бюджету, пов`язаних із виплатою заробітної плати. Тому на переконання скаржника такі дії державного виконавця порушують права працівників підприємства на своєчасне отримання заробітної плати, оскільки виконавець не мав законних підстав для накладення арешту на наведений поточний рахунок. Відтак, просить суд задовольнити вимоги скарги.
Місцевий господарський суд за результатами розгляду вищезазначеної скарги прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.
Обгрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що згідно довідки Філії Хмельницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" від 23.03.2020 № 46-13/2630/2822, яка адресована Славутському МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), банк повідомляє, що рахунок IBAN № UA 523157840000026004300064502 відкрито з метою надання послуг з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані із переказом грошей з рахунку (на рахунок), видачею грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій (в тому числі, але не виключно - виплата заробітної плати працівникам та сплата податків). Також факти, що через вказаний рахунок здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків і зборів, підтверджується копіями платіжних доручень, що містяться у справі. Відтак, накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці. Враховуючи викладене, накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що спірним у даній справі є питання про наявність або відсутність правових підстав для накладення виконавчою службою арешту на кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку, з якого окрім іншого також використовуються кошти для оплати праці та здійснення пов`язаних відрахувань, та, відповідно, щодо наявності або відсутності підстав для задоволення скарги позивача на дії органу ДВС.
В обґрунтування поданої скарги КП "Славутське житлово-комунальне об`єднання" зазначає, що державним виконавцем накладено арешт на рахунок, кошти з якого використовуються боржником для виплати заробітної плати. У свою чергу, накладення арешту призводить до порушення конституційних прав працівників боржника. Отже, заявник просить суд зняти арешт з його поточного рахунку.
Колегія суддів звертає увагу, що із вищезазначеної скарги не вбачається, яка саме сума боржнику необхідна для виплати заробітної плати працівникам. Тобто вимога скаржника є неконкретизованою. Також, скаржником жодним чином не підтверджено тієї обставини, що арештований рахунок використовувався виключно з метою оплати праці та здійснення пов`язаних відрахувань.
Додані до скарги копії платіжних доручень в підтвердження виплат заробітної плати є роздруківками з інтернет-системи "Клієнт-банк", які засвідчені лише скаржником. Вказані платіжні доручення не містять жодних відміток банківської установи про неможливість їх виконання внаслідок накладення арешту. Інших (попередніх) платіжних доручень, які б засвідчували, що саме з вказаного скаржником рахунку здійснюється виплата заробітної плати до матеріалів скарги не надано. 
В наявній в матеріалах справи довідці від 23.03.2020 № 46-13/2630/2822 АТ "Державний ощадний банк України" зазначені рахунки Боржника, які відкриті в цьому банку і їх призначення.
З вищезазначеної довідки вбачається, що рахунок IBAN № UA 523157840000026004300064502 є поточним рахунком і не є рахунком із спеціальним режимом використання. Додатково банком зазначено, що вказаний рахунок може використовуватись для здійснення інших операцій (в тому числі, але не виключно - для виплати заробітної плати та сплати податків). Нижче банком вказані номери рахунків із спеціальним режимом використання на які згідно ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту.
Судовою колегією відмічається, що КП "Славутське житлово-комунальне об`єднання" не додавало до матеріалів скарги договорів на відкриття та обслуговування банківських рахунків, умовами яких підтверджується їх цільове призначення (режим використання), зокрема рахунку IBAN № UA 523157840000026004300064502. Вказане не дає змоги однозначно стверджувати, що саме з даного рахунку здійснюється виплата заробітної плати працівникам.
При цьому місцевим судом зазначено наступне:
- приписами ч. 1 ст. 2, ч.  2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- частина 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України встановлює, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці; 
- згідно положень ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата;
- за невиплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи інших установлених законом виплат встановлено кримінальну відповідальність за ст. 175 Кримінального кодексу України.
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
Колегія суддів не має сумніву у справедливості вказаних висновків суду попередньої інстанції однак, вважає за необхідне зазначити, що для правильного вирішення спору слід виходити з фактичних обставин, якими обґрунтовується кожна конкретна вимога.
Разом з цим, ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначає виконавче провадження як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Системний аналіз вказаних норм встановлюють порядок і певні обмеження, що застосовуються під час виконання судових рішень в примусовому порядку.
Отже, як неодноразово зазначено Верховним Судом під час розгляду аналогічних спорів, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці. Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
Між тим доведення вказаних обставин в силу приписів ст. 74 ГПК України покладено на особу, яка з відповідними вимогами звернулась. При цьому, згідно з ч. 4 вказаної статті, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що боржником не надано жодного обґрунтування щодо суми грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, а також не підтверджено тієї обставини, що арештований рахунок використовувався виключно з метою оплати праці та здійснення пов`язаних відрахувань. Такі дії можуть свідчити про зловживання боржником своїми правами та про безпідставне звільнення від обов`язку виконання судового рішення, що є неприпустимим. Тому наведені скаржником доводи не є достатніми для задоволення його вимог.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов передчасного висновку, визнавши протиправними дії старшого державного виконавця Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бублик Надії Романівни та скасувавши постанови про арешт коштів боржника від 11.03.2020 та від 18.02.2020 ВП № 61292426 в частині накладення арешту на рахунок IBAN № UA 523157840000026004300064502, відкритий в Філії Хмельницьке управління АТ "Ощадбанк" м. Хмельницький (код фінансової установи 315784).
Поряд з цим, в частині доводів апелянта про порушення судом процесуальних норм права колегія суддів відмічає слідуюче.
У відповідності до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
За умовами ч. 2 ст. 170 ГПК України (в редакції згідно Закону № 460-ІХ від 15.01.2020) до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Зважаючи на викладене, КП "Славутське житлово-комунальне об`єднання" звертаючись до суду із скаргою на дії ДВС зобов`язане було подати докази надіслання даної скарги іншим учасникам справи. 
Однак таких доказів до матеріалів скарги не додано. Відтак скарга підлягала поверненню заявнику без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.
Разом з цим, ст.ст. 340, 342 ГПК України передбачено, що про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. 
Неявка вказаних осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України).
З аналізу вказаних норм випливає, що про прийняття скарги до розгляду та призначення судового засідання учасники справи мають бути повідомлені належним чином.
Матеріалами справи стверджується, що суд першої інстанції направив на електронну адресу Славутського міськрайонного відділу ДВС лист від 06.04.2020 № 918/635/18 з повідомленням про надходження до суду скарги КП "Славутське житлово-комунальне об`єднання" на дії державного виконавця Бублик Н.Р. (а.с. 165, 166 т. 4), чим формально виконав вимоги ч. 2 ст. 340 ГПК України, оскільки відомостей про дату, час і місце розгляду скарги не вказувалось.
Разом з цим ухвала суду від 06.04.2020 року про прийняття скарги на дії ДВС до розгляду та призначення судового засідання на 10.04.2020 року надіслана судом учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням 06.04.2020 (а.с. 169, 170 т. 4), та отримана останніми лише 13.04.2020 та 14.04.2020. Тобто вже після проведення засідання та вирішення скарги по суті.
Наведене свідчить про те, що розгляд скарги на дії ДВС здійснено судом без перевірки обставин належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги, чим порушено процесуальні права останніх, визначені ст. 42 ГПК України.
За вимогами п. 3. ч. 3 ст. 277 ГПК України зазначена обставина є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, оскільки учасник справи обгрунтовує апеляційну скаргу такою підставою. 
Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду скасуванню з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та порушенням норм процесуального права, з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" на дії старшого державного виконавця Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бублик Надії Романівни.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд проводить розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України, згідно якого судові апелянта за розгляд скарги (судовий збір) покладаються на позивача.  
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" задоволити. 
Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10 квітня 2020 року у справі №918/635/18  скасувати. Прийняти нове рішення. 
Відмовити в задоволенні скарги Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" на дії старшого державного виконавця Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бублик Надії Романівни.
Стягнути з Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Господарському суду Рівненської області на виконання постанови видати наказ.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/635/18 повернути  Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "14" травня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

        Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.