ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2438/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення №0006185513 від 10.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, вимоги №Ф-6514-55 від 17.12.2018 про сплату боргу.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 27 грудня 2018 року №Ф-6514-55 на загальну суму 17   177, 27 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією посвідчення №126/5181 від 16.06.1994.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач 15.12.2010 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . На час розгляду справи підприємницьку діяльність позивачем не припинено.
Згідно листа Відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Черкаського управління ГК ДПС у Черкаській області від 02.12.2019 позивач з 01.01.2012 по 30.06.2013 перебував на спрощеній системі оподаткування, з 01.07.2013 по теперішній час перебуває на загальній системі оподаткування.
З копії паспорта позивача серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 60-річного віку.
З інтегрованої картки позивача вбачається, що станом на 31.12.2013 за ним обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 9503 грн. 83 коп. Наявність вказаного боргу позивач визнає.
Також з інтегрованої картки позивача вбачається, що в період з 06.03.2014 по 08.08.2016 було зараховано сплату єдиного внеску, а саме грошових коштів: 06.03.2014 у сумі 170 грн., 08.09.2014 - 479 грн. 46 коп., 07.11.2014 - 599 грн. 33 коп., 09.12.2014 - 350 грн. 35 коп., 10.03.2015 - 539 грн. 40 коп., 10.04.2015 - 539 грн. 40 коп., 08.05.2015 - 539 грн. 40 коп., 11.06.2015 - 539 грн. 40 коп., 09.07.2015 - 539 грн. 40 коп., 07.08.2015 - 539 грн. 40 коп., 09.09.2015 - 539 грн. 40 коп., 09.10.2015 - 539 грн. 40 коп., 09.11.2015 - 539 грн. 40 коп., 09.12.2015 - 539 грн. 40 коп., 29.12.2015 - 539 грн. 40 коп., 09.02.2016 - 539 грн. 40 коп., 09.03.2016 - 539 грн. 40 коп., 06.04.2016 - 539 грн. 40 коп., 06.05.2016 - 539 грн. 40 коп., 07.06.2016 - 539 грн. 40 коп., 06.07.2016 - 539 грн. 40 коп., 08.08.2016 - 164 грн. 03 коп.
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №1222/03-03 від 07.02.2017 протягом 2013-2016 років з пенсії позивача проведено стягнення відповідно до наступних документів:
- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 22.01.2013 ВП №35857295, виданої на підставі рішення УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 27.04.2012 №288 про стягнення з пенсії позивача штрафних санкцій у сумі 170 грн., виконавчого збору у сумі 17 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 40 грн.;
- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 27.01.2014 ВП №41606177, виданої на підставі рішення УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 01.04.2013 №289, про стягнення з пенсії позивача штрафу у сумі 170 грн., виконавчого збору у сумі 17 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.;
- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 11.06.2014 ВП №43598736, виданої на підставі вимоги УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 21.05.2013 №Ф-196, про стягнення з пенсії позивача боргу у сумі 1194 грн. 03 коп., виконавчого збору у сумі 119 грн. 40 коп. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.;
- постанови Центрального відділу державної виконавчої Черкаського міського управління юстиції від 11.06.2014 ВП №43598871, виданої на підставі вимоги УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 09.08.2013 №Ф-196, про стягнення з пенсії позивача з боргу у сумі 1194 грн. 03 коп., виконавчого збору у сумі 119 грн. 40 коп. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.;
- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 30.01.2015 ВП №446199425, виданої на підставі вимоги Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 19.06.2014 №Ф-85У, про стягнення з Вашої пенсії боргу у сумі 9333 грн. 83 коп., виконавчого збору у сумі 933 грн. 38 коп. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.
Вказані суми були зараховані у сплату боргу у сумі 9503 грн. 83 коп.
За фактом сплати боргу Головним управлінням ДФС у Черкаській області (відповідач у справі) 10.08.2018 прийнято рішення №0006185513 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у сумі 950 грн. 39 коп. за період з 22.01.2013 по 31.12.2014 та нараховано пеню у сумі 8388 грн. 96 коп. за період з 01.01.2015 по 06.05.2016.
Згідно листа Відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Черкаського управління ГК ДПС у Черкаській області від 02.12.2019 зарахування сплати єдиного внеску за період з 06.03.2014 по 08.08.2016 здійснювалось шляхом відрахувань Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області на погашення боргу позивача. Відповідно до даних ІС "Податковий блок" "Реєстру страхувальників" дата встановлення позивачу ознаки фізична особа-пенсіонер за віком - 01.01.2018.
З інтегрованої картки позивача вбачається, що 09.02.2018 позивачу нараховано єдиний внесок за 2017 рік у сумі 8448 грн. та 19.04.2018 - за січень 2018 року у сумі 819 грн. 06 коп.
Станом на 31.12.2017 за позивачем обліковувалась переплата у сумі 1429 грн. 14 коп., що підтверджується інтегрованою карткою позивача.
17.12.2018 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6514-55, за якою станом на 30.11.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску складає 17     177 грн. 27 коп. і складається з штрафних санкцій та пені за рішенням №0006185513 від 10.08.2018 та нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та січень 2018 року.
Вважаючи рішення про застосування штрафних санкцій і нарахування пені та вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправними, позивач звернувся до суду.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Статтею 6 Закону № 2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Таким чином, всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464-VI категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Враховуючи, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.12.2010, останній зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок.
Разом з цим, згідно частини 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Судом встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 60-річного віку, що підтверджується копією його паспорта серії НОМЕР_3 . 
Отже, з ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому починаючи з лютого 2014 року позивач не зобов`язаний сплачувати єдиний внесок.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач нарахував позивачу єдиний внесок за 2017 рік у сумі 8448 грн. та 19.04.2018 - за січень 2018 року у сумі 819 грн. 06 коп., що підтверджується відомостями з інтегрованої картки позивача.
Враховуючи, що з лютого 2014 року у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску, відповідач нарахував позивачу єдиний внесок за 2017 рік та за січень 2018 року протиправно.
Доводи відповідача, що в ІС "Податковий блок" позивач зазначений особою, яка досягла пенсійного віку з 01.01.2018, є необгрунтованими та не приймаються судом, оскільки відповідно до Закону України №2464 підставою для звільнення від сплати єдиного внеску є факт досягнення пенсійного віку, а не наявність відомостей щодо особи ІС "Податковий блок".
Щодо рішення №0006185513 від 10.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені суд зазначає таке.
Судом встановлено, що протягом 2013-2016 років з пенсії позивача на погашення боргу з єдиного внеску у сумі 9503 грн. 83 коп., який виник до 31.12.2013, стягувались суми єдиного внеску відповідно до:
- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 22.01.2013 ВП №35857295, виданої на підставі рішення УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 27.04.2012 №288;
- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 27.01.2014 ВП №41606177, виданої на підставі рішення УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 01.04.2013 №289;
- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 11.06.2014 ВП №43598736, виданої на підставі вимоги УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 21.05.2013 №Ф-196;
- постанови Центрального відділу державної виконавчої Черкаського міського управління юстиції від 11.06.2014 ВП №43598871, виданої на підставі вимоги УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 09.08.2013 №Ф-196;
- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 30.01.2015 ВП №446199425, виданої на підставі вимоги Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 19.06.2014 №Ф-85У.
Згідно частини 2, 3 статті 25 Закону №2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Згідно частини 10 статті 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Згідно частини 13 статті 25 Закону №2464 нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.
Таким чином, згідно вказаних приписів, Закон №2464 містить вичерпний перелік підстав, з яких зупиняється нарахування пені: оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені до органу доходів і зборів або позову до суду. Тобто, стягнення сум недоїмки через органи державної виконавчої служби не зупиняє нарахування пені на суму недоїмки.
Враховуючи викладене, відповідач правомірно нарахував позивачу пеню у сумі 8388 грн. 96 коп. та застосував штраф у сумі 950 грн. 39 коп. щодо сум єдиного внеску, які були нараховані позивачу до досягнення ним пенсійного віку, тому рішення №0006185513 від 10.10.2018 є законним та скасуванню не підлягає.
Втім, відповідачем протиправно було включено до вимоги №Ф-6514-55 від 17.12.2018 нараховані суми єдиного внеску за 2017 рік та за січень 2018 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині скасування оскаржуваної вимоги  є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. 
За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                      
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      В.В.Файдюк

                              суддя                                                                      Є.В.Чаку