УХВАЛА
Іменем України
13 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 303/4856/19
провадження № 61-3558ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: заступник начальника відділу Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипта Олександр Олександрович, Панько Наталія Василівна, на дії державного виконавця та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_2 звернуся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, яка обґрунтована тим, що Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 28 квітня 2010 року було видано виконавчий лист у цивільній справі № 2-1567/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь 
ОСОБА_1 аліменти у розмірі 400,00 грн щомісячно, на утримання кожного з неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , і до досягнення ними повноліття починаючи з 30 березня 2010 року.
ОСОБА_1 07 червня 2010 року подала виконавчий документ до державного виконавця на виконання, який у подальшому за письмовою заявою ОСОБА_1 був їй повернутий, про що було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підстав пункту 1 частини першої статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» і на час повернення, станом на 17 липня 2013 року заборгованість зі сплати аліментів була відсутня.
22 березня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулася до начальника Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі - Мукачівський РВ ДВС ГТУЮу Закарпатській області) із заявою про прийняття виконавчого листа від 28 квітня 2010 року № 2-1567/10 про стягнення з 
ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей, у якій просила завести виконавче провадження.
На виконання вищевказаної заяви заступником начальника відділу Мукачівського РВ ДВС ГТУЮу Закарпатській області Хриптою О. О. 25 березня 2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 
№ 58719332 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 28 квітня 2010 року № 2-1567/10. 
23 липня 2019 року заступником начальника відділу Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській областіХриптою О. О. було видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за № 58719332/4 згідно якого, за період 
з 19 липня 2013 року по 23 липня 2019 року залишок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на утримання дітей складає 70 882,74 грн. 
Заявник вважав, що за вказаний у розрахунку період заборгованості зі сплати аліментів не існує, оскільки весь цей час ОСОБА_2 проживав разом із 
ОСОБА_1 та дітьми і весь цей час їх утримував, тому просив суд скаргу задовольнити та скасувати розрахунок  заборгованості зі сплати аліментів.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 11 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року, скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Визнано дії заступника начальника Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Хрипти О. О., які полягають у складанні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 у період з 19 липня 2013 року по 01 січня 2019 року неправомірними, а розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 23 липня 2019 року у виконавчому провадженні ВП №58719332 скасовано.
21 лютого 2020 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 11 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду
від 20 січня 2020 року.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ). 
За таких обставин розгляд касаційної скарги  ОСОБА_1 здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася від присуджених аліментів з 17 липня 2013 року, подавши відповідну заяву про повернення виконавчого листа і з цього часу боржник ОСОБА_2 та стягувач ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, дійшов правильного висновку про задоволення скарги та зазначив про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 22 березня 2019 року, тобто з часу коли стягувач звернувся до Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області із заявою про примусове виконання рішення суду.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 20 січня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: заступник начальника відділу Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипта Олександр Олександрович, Панько Наталія Василівна, на дії державного виконавця та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     В. М. Коротун
 
С. Ю. Бурлаков
 
М. Є. Червинська