КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №760/6192/19                                                                       головуючий у суді І інстанції: Коробенко С.В.
провадження №22-ц/824/5150/2020                                               головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
03 червня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сліпченка О.І., Іванової І.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Солом`янського районного суду міста Києвавід 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 гривень щомісяця, обґрунтовуючи свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2011 року, в якому в них народилась донька. Позивач вказує, що сімейні стосунки між сторонами не склалися та в середині 2017 року вона разом з дитиною переїхала з міста Чернівці до міста Києва. З того часу Позивач самостійно утримує спільну дитину. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Стягнуто з   ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з 28 лютого 2019 року і до повноліття дитини. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1  
подав апеляційну скаргу, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, просив рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з аліменти в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 лютого 2019 року і до повноліття дитини. Вказав, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі, який визначив суд першої інстанції. Зазначає, що на його повному триманні перебуває донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір якої померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Звертає увагу, що він є інвалідом та отримує пенсію щомісяця у розмірі 2842, 60 грн. на місяць, а також згідно висновку лікаря потребує постійного нагляду і лікування.
ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надала.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем та визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі  3000,00грн. на місяць.
Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. ч.  2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії; Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Встановлено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 25 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції актовий запис №226 (а.с. 9).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26 серпня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві актовий запис №2510 (а.с. 10).
Відповідно до Довідки про заробітну плату, виданої Територіальним центром соціального обслуговування Святошинського району міста Києві, щомісячний дохід ОСОБА_2 в середньому складає 4828,40 гривень (а.с. 12).
Також, позивачем відповідні докази, медичні довідки, які свідчать про наявність у дитини вродженої хвороби, а саме міопії - порушення зору при розгляданні предметів на далекій відстані, у дитини наявне тяжке порушення мовлення, загальний недорозвиток мовлення ІІ-ІІІ рівня. Дитина потребує навчання за спеціальною програмою, корекції та реабілітації порушень зору (а.с. 14-18).
Із наданих відповідачем довідок, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ Чернівецької області і отримує пенсію по інвалідності. За 2019 рік відповідач отримав 27649,84 грн., за 2018 рік - 29544,87 грн., за 2016 рік - 25014,36 грн., за 2017 рік - 26113,44 грн. (а.с. 39-42).
Відповідно до Довідки від 18.11.2019 року виданої МКУ «Міською поліклінікою №2» у ОСОБА_1 оперована щитовидна залоза, яка потребує постійного нагляду і лікування у ендокринолога та терапевта (а.с. 43).
Як убачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 липня 2004 року, ОСОБА_1 має на утриманні, ще одну  неповнолітню дочку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати якої померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 46, 47).
  Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов не обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягненняз відповідача аліментів в розмірі 3000,00 грн. щомісяця на користь позивача на утримання їх спільної дитини, оскільки зазначений розмір аліментів на дитину перевищує 70% розміру доходу (заробітку) відповідача, у відповідності до ч. ч.  2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Відтак, ураховуючи стан здоров`я відповідача, те, що на його повному утриманні перебуває неповнолітня дочка від іншої жінки, а також його матеріальний стан, та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, апеляційний суд доходить висновку, що на утримання своєї малолітньої дочки відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі- 1200,00 гривень щомісячно.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не  враховано, що на його повному триманні перебуває донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати якої померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та факт того, що він є інвалідом, потребує постійного нагляду і лікування та отримує пенсію щомісяця у розмірі 2842, 60 грн. на місяць, заслуговують на увагу.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення аліментів, разом з цим не вірно визначився з їх розміром.  
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права і підлягає зміні в частині розміру аліментів у відповідності до ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києвавід 17 вересня 2019 рокузмінити в частині визначення розміру аліментів, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.
Стягнути з     ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 року  народження (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1200,00 гривень щомісячно, але не менше 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27серпня 2018 року і до досягнення нею повноліття.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «03» червня 2020 року.

Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	О.І. Сліпченко       І.В. Іванова