Постанова
Іменем України
30 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 295/6502/17
провадження № 61-47721св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі – Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними та скасування рішень.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу з 27 травня 1984 року. Позивач та його сім`я 27 листопада 2006 року були прийняті на квартирний облік у загальну чергу.
Відповідно до витягу із протоколу засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 18 лютого 2010 року ОСОБА_1 з сім`єю зараховано на квартирний облік частини у позачергову чергу.
Рішенням комісії, яке внесене до протоколу засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2016 року, перенесено черговість надання старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 та членам його родини житлового приміщення у всіх чергах частини на п`ять років 
з моменту відчуження нерухомого майна. Зараховано перебування на квартирному обліку з 17 липня 2011 року. Рішення мотивоване тим, що під час постановки на квартирний облік 27 листопада 2006 року не було надано дані щодо відчуження 17 липні 2006 року нерухомого майна, яке було 
у власності ОСОБА_2 , а саме квартири 
АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з проколу засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 27 квітня 2017 року старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 разом з членами його сім`ї знято з квартирного обліку частини за подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік.
Вказував, що житлово-побутова комісія при ухваленні рішення 
від 30 листопада 2016 року посилалась на норму закону, яка не регулює спірні правовідносини, а у рішенні від 27 квітня 2017 року не вказано дійсних причин зняття позивача з квартирного обліку, посилання на статтю 40 ЖК Української РСР є безпідставними, оскільки не зазначено, які саме відомості подані позивачем є неправдиві, крім того, військова частина не вправі вимагати подання інших документів, ніж визначені статтею 39 ЖК Української  РСР.
На підставі викладеного  ОСОБА_1 просив: визнати незаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 
від 30 листопада 2016 року (протокол № 18); визнати незаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 
від 27 квітня 2017 року (протокол № 5); поновити його на квартирний облік Військової частини НОМЕР_1 у позачергову чергу для поліпшення житлових умов.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 29 травня 
2018 року (в складі судді Чішман Л. М.) позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2016 року (протокол № 18) про перенесення черговості щодо надання старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 та членам його родини житлового приміщення у всіх чергах частини на 5 років з моменту відчуження нерухомого майна. 
Визнано незаконним та скасовано рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 квітня 2017 року (протокол № 5) про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та членів його родини. 
Поновлено ОСОБА_1 на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 
у позачергову чергу для поліпшення житлових умов.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Військова частина НОМЕР_1 безпідставно та незаконно прийняла рішення щодо перенесення черговості та зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та членів його родини, тому його необхідно поновити на квартирному обліку у позачергову чергу для поліпшення житлових умов.
Додатковим рішенням Богунського районного суду міста Житомира 
від 13 серпня 2018 року (в складі судді Чішман Л. М.) стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь держави судовий збір у розмірі 2 114,40 грн.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при ухваленні рішення від 29 травня 2018 року судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру, які були задоволені у повному обсязі, то з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь держави необхідно стягнути судового збору у розмірі 2 114,40 грн.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Витрати, понесені Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України у розмірі 2 880 грн, компенсовано за рахунок держави.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 штучно погіршив житлові умови шляхом відчуження придатного і достатнього за площею для проживання жилого приміщення, тому він не мав права на взяття на квартирний облік у 2006 році. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що квартира АДРЕСА_1 була продана у зв`язку із тяжкими обставинами.
ОСОБА_1 разом з членами його сім`ї було знято з квартирного обліку частини за подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік. Під час постановки на квартирний облік у 2006 році ОСОБА_1 не надав довідку про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку та довідку з попереднього місця служби щодо здачі займаної службової житлової площі. Крім того, виявлено факт приховування даних, які б виключали можливість взяття на квартирний облік. Зокрема, під час постановки на квартирний облік 27 листопада 2006 року не надано дані щодо відчуження 17 липня 2006 року нерухомого майна, яке було у власності дружини ОСОБА_2 , – двокімнатної квартири 
АДРЕСА_1 .
У заяві від 22 вересня 2006 року ОСОБА_1 не зазначив відомості про квартиру АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві власності за договором купівлі-продажу від 23 серпня 2006 року, та проданої напередодні взяття на квартирний облік іншої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належала його дружині.
У рапорті, який ОСОБА_1 подав голові житлової комісії 27 жовтня 
2006 року, також не зазначено вищевказані відомості.
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом встановлено невідповідність поданих позивачем копій документів їх оригіналу, зокрема довідки Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації за від 21 вересня 2006 року, яка знаходиться у справі № 17 старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 та була оглянута судом у судовому засіданні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не взято до уваги наявні у матеріалах справи документи на підтвердження заявлених вимог, 
а також факт відсутності документів, які підтверджують доводи відповідача. Матеріали справи не містять доказів штучного погіршення позивачем житлових умов. Також у матеріалах справи відсутні докази подання позивачем відомостей, що не відповідають дійсності. 
Апеляційний суд не взяв до уваги документи, які свідчать, що стан здоров`я позивача, за медичними рекомендаціями, вимагає покращання житлових умов. Зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку здійснене з порушенням вимог законодавства. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що житлові умови позивача впродовж всього часу перебування на квартирному обліку потребували покращання. 
Доводи інших учасників справи
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що у 2006 році позивач разом з дружиною мали у приватній власності у м. Житомирі дві ізольовані квартири загальною площею 84,14 кв. м, житловою площею 44,5 кв. м на родину із трьох осіб (позивач, дружина і син позивача). 
ОСОБА_1 штучно погіршив житлові умови шляхом відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого приміщення, подав відповідачу неправдиві відомості, тому не мав права на взяття на квартирний облік у 2006 році.
Інший учасник справи не скористався своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направив.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
10 січня 2019 року справу передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу 
з 27 травня 1984 року.
Рішенням житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_1 постановлено на квартирний облік.
У травні 1991 року ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2 виділено квартиру АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 червня 1995 року приватизували квартиру АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 07 липня 1998 року придбала квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 
49,84 кв. м, жилою площею 26,2 кв. м.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 16 лютого 
2001 року продали квартиру АДРЕСА_3 .
За договором купівлі-продажу від 17 липня 2006 року ОСОБА_2 продала квартиру АДРЕСА_1 .
На підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 2006 року ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 
34,3 кв. м, жилою площею 18,3 кв. м.
ОСОБА_1 22 вересня 2006 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з довідкою-заявою про постановлення на квартирний облік в складі трьох осіб (він, дружина та син).
Зігідно з витягом з протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 листопада 2006 року ОСОБА_1 та його сім`я були прийняті на квартирний облік частини у загальну чергу.
За змістом витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18 лютого 2010 року ОСОБА_1 із сім`єю зараховано на квартирний облік частини у позачергову чергу.
Відповідно до посвідчення серії від 02 лютого 2015 року ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.
Рішенням комісії, яке внесене до протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2016 року, перенесено черговість надання старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 та членам його родини житлового приміщення у всіх чергах частини на п`ять років з моменту відчуження нерухомого майна. Зараховано перебування на квартирному обліку з 17 липня 2011 року. Рішення мотивоване тим, що під час постановки на квартирний облік 27 листопада 2006 року не надано дані щодо відчуження у 17 липня 2006 року нерухомого майна, яке було у власності ОСОБА_2 , а саме двокімнатної квартири 
 АДРЕСА_5 .
Відповідно до витягу з проколу засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 27 квітня 2017 року старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 разом з членами його сім`ї знято з квартирного обліку за подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік.
В указаному протоколі зазначено, що 18 травня 1991 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї була виділена квартира 
АДРЕСА_6 . Під час постановки на квартирний облік у 2006 році ОСОБА_1 не надав довідку про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку та довідку з попереднього місця служби щодо здачі займаної службової житлової площі. Крім того, виявлено факт приховування даних, які б виключали можливість взяття на квартирний облік. Зокрема, під час постановки на квартирний облік 27 листопада 2006 року не було надано дані щодо відчуження 17 липня 2006 року нерухомого майна, яке було у власності дружини позивача – ОСОБА_2 , двокімнатної квартири   
АДРЕСА_7 .
У пункті 5 довідки-заяви від 22 вересня 2006 року ОСОБА_1 не зазначив відомості про квартиру АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві власності за договором купівлі-продажу від 23 серпня 
2006 року та проданої напередодні взяття на квартирний облік іншої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належала дружині ОСОБА_2 і була продана 17 липня 2006 року.
У рапорті, який ОСОБА_1 подав голові житової комісії 27 жовтня 2006 року, ОСОБА_1 також не зазначив відомості про наявність квартири, яка належить йому на праві власності, та проданої квартири напередодні взяття на квартирний облік, яка була у власності сім`ї.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX)підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаються Законом України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі – Порядок).
Відповідно до пункту 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
В абзаці 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до частини першої статті 34 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати 
в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) 
в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках.
У частині першій статті 40 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Пунктом 30 Порядку встановлено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі, зокрема, подання відомостей, що не відповідають дійсності,  але стали підставою для зарахування на облік.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що  ОСОБА_1 штучно погіршив житлові умови шляхом відчуження придатного і достатнього за площею для проживання жилого приміщення, під час постановки на квартирний облік і не надав довідку про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку та довідку з попереднього місця служби щодо здачі займаної службової житлової площі, приховав дані, які б виключали можливість взяття на квартирний облік, зокрема, не надав дані щодо відчуження 17 липня 
2006 року нерухомого майна, яке було у власності дружини, не зазначив відомості про квартиру, яка належала йому на праві власності за договором купівлі-продажу від 23 серпня 2006 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що рішення відповідача щодо зняття позивача з обліку узгоджуються з частиною першою статті 40 ЖК Української РСР та пунктом 30 Порядку.
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що апеляційний суд не взяв до уваги документи, відповідно до яких стан здоров`я позивача, за медичними рекомендаціями, вимагає покращання житлових умов, оскільки судом апеляційної інстанції належним чином досліджені зібрані у справі докази та встановлено, що надані медичні документи стосуються 2013, 2017, 2018 років, а не спірного періоду – 2006 року.
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом встановлено невідповідність поданих позивачем копій документів їх оригіналу, зокрема довідки Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації за від 21 вересня 2006 року, яка знаходиться у справі № 17 старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 та була оглянута судом у судовому засіданні.
Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
На підставі викладеного Верховний Суд не вбачає достатніх правових підстав для скасування постанови апеляційного суду, прийнятої за результатом розгляду спору у цій справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного            суду – без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                    І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
В. В. Сердюк