КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/21128/19	
Провадження № 33/824/1780/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Войтенко Ю.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р. 
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
05 травня 2020 року                                                                                 місто Київ 
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Тонконога В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1   ст. 161 КУпАП,- 
 
за участю особи, яка притягнута
до адміністративної відповідальності               ОСОБА_1 ,
захисника                                                             Тонконога В.В.
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. без конфіскації транспортного засобу.
Відповідно до постанови, 07 листопада 2019 року о 12 год. 07 хв. на Великій Кільцевій дорозі у м. Києві на транспортному засобі «Камаз 6450», з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажу (бетону) без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі захисник Тонконог В.В. просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року та закрити щодо ОСОБА_1 провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Одночасно апелянт заявляє клопотанняпро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.
Апелянт зазначає, що повний текст постанови був отриманий ОСОБА_1 27 березня 2020 року, саме з цієї дати апелянт мав можливість ознайомитися з текстом оскаржуваної постанови, відтак строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин.
В доводах апеляційної скарги захисник вказує, що постанову прийнято з неправильним встановленням усіх обставин справи та із порушенням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 не здійснював господарську діяльність.
Захисник звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказувала на те, що дії ОСОБА_1 мали системний характер та були спрямовані на отримання прибутку. 
В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, зокрема, до нього не було додано фото чи відео доказів, пояснення свідків, інформації про наявність системного характеру його діяльності, доказів наявності мети отримання прибутків, які б вказували на факт правопорушення.
Також захисник зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимог ст. 256 КУпАП розглянув справу без участі ОСОБА_1 та належним чином не повідомив останнього про дату, час та місце розгляду справи.  
 
Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин. 
Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копію оскаржуваної постанови ухваленої 13 січня 2020 року, ОСОБА_1 отримав 27 березня 2020 року.  
З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.
 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Тонконога В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На думку апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд в повній мірі дотримався цих вимог закону та прийняв рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення, з посиланням на докази, які підтверджують винуватість особи та матеріальний закон, який передбачає відповідальність за інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення.
Відповідно до матеріалів справи, судом першої інстанції справа про адміністративне правопорушення розглянута за відсутності особи, яка, відповідно до протоколу ІІ № 0007231 від 07 листопада 2019 року, притягається до адміністративної відповідальності.
Ця обставина наведена захисником в апеляційній скарзі як порушення судом першої інстанції процедури розгляду провадження.
Проте, на аркушах справи 11 - 12 містяться дві телефонограми про повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду провадження, зокрема 13 січня 2020 року, коли було ухвалене оскаржуване рішення.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив ці обставини, а також пояснив, що клопотань про відкладення розгляду провадження, чи про неможливість прибуття до суду з поважних причин не направляв.
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, у відповідності до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП міг розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відтак доводи захисника про порушення процесуального права, яке полягає у розгляді справи за відсутності ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи.
Відповідно до встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажу (бетону) без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.
В апеляційній скарзі захисником звертається увага на положення ст. 42 Господарського Кодексу України, в якій міститься визначення господарської діяльності, ознакою якої серед іншого є систематичність. За доводами апеляційної скарги, матеріали провадження не містять доказів про здійснення ОСОБА_1 перевезення товару без державної реєстрації як суб`єкта господарювання три і більше рази, відтак одноразове перевезення ОСОБА_1 автомобілем бетону не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що зареєстрований та постійно проживає у Вінницькій області, а 07 листопада 2019 року приїхав в м. Київ в гості до свого давнього товариша ОСОБА_3 Поспілкувавшись, вони розійшлися, але згодом останній зателефонував та попросив відвезти бетон на будівельний об`єкт, оскільки він себе погано почуває. Зустрівшись на Великій Кільцевій дорозі, ОСОБА_3 передав йому документи на автомобіль та вантаж і в навігаторі поставив місцезнаходження об`єкта, куди потрібно було доставити вантаж. Сівши за кермо автомобіля «Камаз 6450» з бетонозмішувачем та проїхавши певний відрізок дороги, його було зупинено працівником Укртрансбезпеки за те, що вага вантажу більша від допустимої норми. Він думав, що протокол складено щодо нього саме за це.
Такі пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає непереконливими, відтак вони не приймаються судом як доказ невинуватості ОСОБА_1 . На уточнюючі запитання суду правопорушник в деталях не міг пояснити певні обставини. Заявивши, що ОСОБА_3 його давній товариш, до якого він приїхав у гості, він не зміг пояснити де той проживає, не зміг пояснити де вони зустрічалися перший раз, коли ОСОБА_1 приїхав до Києва, а також не міг пояснити де він перебував в той час коли йому зателефонував ОСОБА_3 та попросив відвезти бетон.  
Також безпідставними є його доводи про те, що йому не було відомо, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення саме за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Так, вищевказаний протокол містить роз`яснення положень ст. 63 Конституції України та прав, передбачених ст. 268 КУпАП, під чим є особистий підпис ОСОБА_1 та його пояснення. В суді апеляційної інстанції він підтвердив, що пояснення і підпис в протоколі належать йому, при цьому заявив, що протокол не читав.
Апеляційний суд вважає такий довід непереконливим, оскільки уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення особа надала його для ознайомлення особі, стосовно якої він складений, а право останньої читати його чи ні. 
Отже протокол про адміністративне правопорушення ІІ № 0007231 від 07 листопада 2019 року складений стосовно ОСОБА_1 як за формою, так і за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, відтак, відповідно до ст. 251 КУпАП він вірно прийнятий судом як доказ винуватості ОСОБА_1 .
Під час апеляційного розгляду судом ініціювалося питання про виклик до суду як свідка ОСОБА_3 , на якого в своїх поясненнях посилався ОСОБА_1 . Крім того прізвище цієї особи як водія вказано в товаро-транспортній наладній на вантаж, який перевозив ОСОБА_1 .
На думку апеляційного суду, пояснення в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 як свідка, за умови щирості пояснень ОСОБА_1 , могли підтвердити позицію сторони захисту про вчинення останнім одноразового перевезення вантажу за проханням ОСОБА_3 . 
Оскільки матеріали провадження не містять даних про адресу ОСОБА_3 та його номера телефону, піднявши питання про виклик даної особи до суду, яка могла бути свідком сторони захисту, суд сприяв її виклику шляхом надання повістки ОСОБА_1 , або захиснику Тонконогу В.В. для вручення ОСОБА_3 . Проте зазначені учасники судового розгляду відмовилися від його виклику.
Виходячи з загальних принципів судочинства суд не може перебирати на себе функції жодної із сторін провадження.
Суд створив стороні захисту всі можливі в даному провадженні умови для реалізації своїх процесуальних прав, проте вона ними не скористалася.
В той же час, наявні в матеріалах справи докази: протокол про адміністративне правопорушення, фотографія транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому встановлений бетонозмішувач,  товаро-супровідна накладна, в якій автомобільним перевізником вказано ПП «Будіндустрія-1», а водієм ОСОБА_3 , довідка № 0013241 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в якій водієм транспортного засобу зазначено ОСОБА_1 є достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, яке вірно судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП, відтак підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції постанови немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
 
П ОС Т АН О ВИ В :
 
Апеляційну скаргу захисника Тонконога В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                 Ю.Р.Трясун