ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р. 	Справа № 480/3320/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старостіна В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 20.11.19 року по справі № 480/3320/19
за позовом             ОСОБА_1  
до            Головного управління ДПС у Сумській області                    
про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі за текстом - ГУ ДФС у Сумській області, відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 558 від 21.03.2019 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що наказ на проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки не були йому вручені до початку проведення перевірки. Запит про надання пояснень та документів від 01.02.2019 року № 899/ФОП/18-28-13-03 не відповідав приписам п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, тобто ОСОБА_1 був звільнений від обов`язку надання на нього відповіді, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит. За наведених обставин, позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав для прийняття наказу від 21.03.2019 №558 про проведення перевірки, а тому спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до протокольної ухвали від 16.03.2020 у зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що платнику податків ОСОБА_1 , на підставі п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у Сумській області надіслано запит № 899/ФОП/18-28-13-03 від 01.02.2019 року про надання пояснень та копій документів.
У зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 документів на обов`язків письмовий запит контролюючого органу, ГУ ДФС у Сумській області прийнято наказ № 558 від 21.03.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 (а.с.100). 
Позивач, не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суб`єкта владних повноважень, звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача прийнятий із дотриманням, встановленого законодавством, порядку та за наявності підстав для його прийняття. 
Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до абз. 1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
За приписами абз. 4 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Вимоги до обов`язкового письмового запиту контролюючого органу встановлені у п. 73.3. Податкового кодексу України, за приписами якого контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. 
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до ст. 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:
податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;
акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
51) виявлено недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом;
52) отримано повідомлення від компетентного органу іноземної держави, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або укладених на їх підставі міжвідомчих договорів, про виявлення таким органом помилок, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунка особи, яка є резидентом відповідної іноземної держави, або про невиконання фінансовим агентом зобов`язань, передбачених таким міжнародним договором;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абз. 1 - 5 цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
Згідно з п. 79.1 та 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених ст.ст. 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Пунктом 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , на підставі п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у Сумській області, було надіслано запит від 01.02.2019 року № 899/ФОП/18-28-13-03 про надання пояснень та їх документальних підтверджень (а.с. 90).
Зі змісту зазначеного запиту вбачається, що контролюючий орган витребував у позивача пояснення та документи щодо джерел походження нерухомості, підстав виникнення права власності на нерухомість, договори купівлі-продажу таких об`єктів та експертну оцінку на дату продажу.
Підставою для надіслання відповідачем запиту від 01.02.2019 року № 899/ФОП/18-28-13-03 стало отримання ГУ ДФС у Сумській області інформації про можливі втрати бюджету, що обумовлено не декларуванням ОСОБА_1 доходу, отриманого від систематичного продажу об`єктів житлової нерухомості за період з 2014 року по 2018 рік в сумі 2726487,0 грн.
Позивач витребувані пояснення та документи контролюючому органу не надав, у відповіді від 18.02.2019 року на вказаний запит, зазначив, що документи вилучені 05.11.2018 року під час обшуку, проведеного працівниками податкової міліції, та до цього часу деякі з них не повернуті (а.с.92).
При цьому з матеріалів справи вбачається, що документи, вилучені 05.11.2018 року слідчим управлінням ГУ ДФС у Сумській області повернуті позивачу 22.01.2019 у повному обсязі (а.с. 94-95).
Про повернення позивачу документів свідчить копія розписки з переліком документів та речей, в якій ОСОБА_1 особисто підтвердив, що документи та предмети отримав у повному обсязі, скарг та зауважень не має (а.с. 96-98).
У зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 документів на письмовий запит контролюючого органу, ГУ ДФС у Сумській області прийнято наказ № 558 від 21.03.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 (а.с.100). 
Копія зазначеного наказу із повідомленням №106 від 21.03.2019 про проведення з 26.04.2019, за адресою: АДРЕСА_1 , документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства; правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, направлена на адресу позивача рекомендованим листом (із повідомленням про вручення) 25.03.2019 року (а.с.99-101).
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на обов`язковість надання інформації та витребуваних документів на запит контролюючого органу, та ненадання такої інформації та документів позивачем, у ГУ ДФС у Сумській області були правові підстави для винесення спірного наказу від 21.03.2019 роу № 558, оскільки такі дії вчинені на реалізацію владних функцій у сфері податкового контролю, відповідно до вимог Податкового кодексу України. 
Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що документи витребувані у ОСОБА_1 , а наказ було видано на перевірку ФОП ОСОБА_1 , оскільки запит був надісланий саме платнику податків, у розпорядженні якого і знаходились ці документи.
Також колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про дефекти запиту про надання інформації, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.
За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 по справі № 480/3320/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.В. Старостін 	
Судді	   	І.С. Чалий    А.О. Бегунц