ПОСТАНОВА
Іменем України

08 травня 2020 року 
Київ
справа №140/311/19
адміністративне провадження №К/9901/25757/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: суддя-доповідач - Гусак    М.    Б., судді - Гімона М. М., Усенко Є. А., здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року (суддя - Валюх В.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від    5 серпня 2019    року (судді - Довга О.І., Бруновська Н.В., Кузьмич С.М.)    у справі №    140/311/19 за позовом     ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС    про визнання протиправним та скасування рішення, 
УСТАНОВИЛА:
7 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (далі - Митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21 січня 2019 року № UA205110/2019/000065/2.
Позов обґрунтовано тим, що в листопаді 2018 року позивач придбав у компанії «G&G Auto Sales LLS» (США) пошкоджений легковий автомобіль марки BMW, 2016 року виготовлення, що був у використанні, вартістю 10 988 доларів США (згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) від 10 листопада 2018 року № G552274), у тому числі, вартість доставки до порту призначення (м. Клайпеда, Литва) 500 доларів США. Проте, рішенням Митниці про коригування митної вартості товарів від 21 січня 2019 року № UA205110/2019/000065/2 відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості вказаного транспортного засобу та визначено митну вартість за резервним методом згідно із статтею 64 Митного кодексу України  (далі - МК України) на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної фіскальної служби України у розмірі 30 600 євро. Вказане рішення мотивоване тим, що декларант не надав на вимогу Митниці висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та декларацію країни відправлення. Позивач вважав спірне рішення протиправним та таким, що прийняте всупереч положенням  статті 49 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті  53, частини шостою статті  54 МК України.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від    5 серпня 2019    року, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Митниці про коригування митної вартості товарів від 21 січня 2019 року № UA205110/2019/000065/2.
Суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявлена митна вартість спірного автомобіля належним чином підтверджена документами, доданими до митної декларації від 8 січня 2019 року № UA205090/2019/002272, та додатковими документами, наданими позивачем на вимогу Митниці. Так, декларантом для підтвердження митної вартості автомобіля були надані, зокрема, рахунок-фактура (інвойс) від 10 листопада 2018 року № G552274, у якому вартість вказаного транспортного засобу становить 10 988 доларів США (в т. ч. доставка 500 доларів США), товарний чек, банківський платіжний документ про здійснення SWIFT платежу, морську накладну, докову квитанцію. Вказані документи були подані до суду в перекладі на українську мову. Проте, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено, чому вказані вище документи не взяті до уваги при визначенні митної вартості транспортного засобу, хоча вони не містять розбіжностей чи ознак підробки. Також не зазначено відомості щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, які призвели до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Неподання декларантом витребуваних митницею інших документів, зокрема, висновків про вартість та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, на думку судів, не може бути підставою для прийняття спірного рішення.
Крім цього, суди попередніх інстанцій вказали на відсутність у спірному рішенні порівняльної характеристики оцінюваного товару із товаром, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, яку відповідачем безпідставно збільшено майже втричі, незважаючи на те, що автомобіль мав значні ушкодження, що підтверджено актом Митниці про проведення митного огляду транспортного засобу № UA205010/2019/110141 (а. с. 23-25), а вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля станом на 5 січня 2019 року складала 454 201,60 грн, що підтверджено висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 12 березня 2019 року № 2884, проведеним Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. 
Не погодившись із ухваленими судовими рішеннями, у вересні 2019 року Митниця звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Митниця в касаційній скарзі, обґрунтовуючи правомірність спірного рішення про коригування митної вартості, вказала, що його прийнято не у зв`язку із ненаданням позивачем до Митниці висновків про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, як про це зазначено в оскаржуваних судових рішеннях, а у зв`язку із тим, що в поданих позивачем до Митниці документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: не підтверджено 62 долара США із заявленої декларантом митної вартості автомобіля, яку ним визначено у розмірі 11    050 доларів США, тоді як підтверджена контрактна ціна такого автомобіля разом із витратами на його транспортування, які входили до його ціни, складала 10    988 доларів США. Крім цього, декларантом в митній декларації від 8 січня 2019 року митну вартість товару було визначено за резервним методом, а в декларації від 1 лютого 2019 року митна вартість товару визначена за першим методом (за ціною контракту), що, на думку Митниці, свідчило на користь рішення відповідача про коригування митної вартості зазначеного автомобіля. Також відповідач послався на те, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 12 березня 2019 року № 2884, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, про вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля, який ввозився позивачем на митну територію України, не надавався до Митниці під час митного оформлення такого автомобіля, а був поданий позивачем безпосередньо до суду під час судового розгляду даної справи, тому не міг бути врахований Митницею під час прийняття спірного рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження.
Касаційна скарга розглядається відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто до 8 лютого 2020 року. Позивач відзив на касаційну скаргу не надав, що не перешкоджає її розгляду.      
Переглянувши оскаржувані рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої, третьої    статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають повною мірою.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що в листопаді 2018 року позивач придбав у компанії «G&G Auto Sales LLS» (США) пошкоджений легковий автомобіль марки BMW, модель 5351, 2016 року виготовлення, що був у використанні. Вартість вказаного транспортного засобу становила 10 988 доларів США (в т. ч. доставка 500 доларів США).
8 січня 2019 року представник декларанта подала до Митниці для митного оформлення вказаного транспортного засобу митну декларацію № UA205090/2019/002272 разом із пакетом документів. У графі 43 цієї митної декларації вказано, що митну вартість товару визначено за резервним методом; згідно із графою 45 митної декларації митну вартість товару заявлено у розмірі 11 050 доларів США.    
Під час опрацювання поданих декларантом документів відбулося автоматичне спрацювання профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, що підтверджується витягом з автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2016». Згідно із витягом з вказаної системи 9 січня 2019 року Митницею декларанту була направлена вимога щодо подання у 10-денний строк додаткових документів: банківських платіжних документів (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; за наявності - інші платежі та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновків про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; якщо здійснювалось страхування - страхових документів, інших документів, що містять відомості про вартість страхування; транспортних (перевізних) документів, що містять відомості про вартість перевезення; митної декларації країни відправлення; інших додаткових наявних у декларанта документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
На виконання вказаних вимог позивачем подано до Митниці додаткові документи, а саме: платіжний документ, витяг з аукціону, транспортні документи. 
21 січня 2019 року, посилаючись на ненадання декларантом висновків про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та декларації країни відправлення, Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000065/2, відповідно до якого митну вартість вказаного вище товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної фіскальної служби України у розмірі 30 600 євро. У зв`язку із прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості товарів Митниця видала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів № UA205110/2019/00062, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні (випуску) вказаного товару. 
Спірний товар було випущено у вільний обіг за митною декларацією від 1 лютого 2019 року № UA205090/2019/016922 під гарантію сплати митних платежів за визначеною митним органом митною вартістю товару відповідно до приписів частини сьомої статті 55 МК України. Декларантом у вказаній митній декларації зазначено, що митна вартість товару визначена ним за першим методом (за ціною контракту) у розмірі 11 050 доларів США.   
Вирішуючи питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду виходить з такого. 
Відповідно до частин першої, шостої статті 54 МК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.
Статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Так, відповідно до частини першої цієї статті рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Беручи до уваги завдання здійснення митного контролю за правильністю обчислення, своєчасності та повнотою сплати митних платежів, виходячи з системного аналізу приписів статті 54 України, а також враховуючи приписи статті 268 вказаного кодексу щодо відсутності негативних наслідків для декларанта за допущення ним помилок у митній декларації, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо надання позивачем під час митного оформлення автомобілю достатніх доказів, що підтверджують числові значення складових його митної вартості, а саме, його контрактної ціни, яка включала в себе витрати на транспортування. При цьому, збільшення позивачем у митній декларації митної вартості автомобіля на 62 долара США, які, як він зазначив у відповіді на відзив, є дорожніми витратами (а. с. 69), не призвело та не могло призвести до зменшення розміру або звільнення від сплати митних платежів, відтак, відсутність документального підтвердження декларантом вказаних витрат саме по собі не може слугувати підставою для неврахування митними органами наданих декларантом доказів сплаченої ціни товару, який імпортується, та коригування митної вартості такого товару в бік її збільшення. 
Так, за змістом статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.
Крім цього, відповідно до спірного рішення про коригування митної вартості автомобіля підставою для його прийняття стало не відсутність у наданих декларантом документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, як на це посилається відповідач, а ненадання декларантом висновків про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та декларації країни відправлення (а. с. 13). Вказане саме по собі не може слугувати належною підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару з огляду на незазначення митним органом причин неможливості перевірки митної вартості товару на підставі наданих декларантом документів та необгрунтування необхідності надання декларантом саме цих документів для підтвердження митної вартості такого товару. 
Стосовно посилання відповідачем на суперечливості зазначених декларантом відомостей щодо обраного ним методу визначення митної вартості товару у митній декларації від 8 січня 2019 року та у декларації від 1 лютого 2019 року, треба зазначити, що помилкове зазначення декларантом у митній декларації резервного методу визначення митної вартості товару, тоді як фактично її було визначено за ціною контракту (за першим методом), що підтверджується наданими декларантом до Митниці документами, не призвело та не могло призвести до зменшення розміру або звільнення від сплати митних платежів та, відповідно, не має правового значення для правильного вирішення даної справи.
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду доходить висновку, що суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, правильно застосували норми матеріального права та діяли у відповідності з процесуальними нормами КАС України. 
Відповідно до частин першої та другої    статті 341 КАС України    суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2019 року - без змін.
2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                М. Б. Гусак
Судді                                                                                                    М. М. Гімон 
                                                                                                                       Є. А. Усенко