Справа № 127/7825/17
Провадження № 22-ц/801/680/2020
Категорія: 61
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року	Справа № 127/7825/17	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року, ухвалене суддею Бойко В.М., повне рішення складено 23 грудня 2019 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Свириденко Анатолій Борисович, про визнання недійсним заповіту,
встановив:
У квітні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вказаним позовом, та згідно уточнених позовних вимог просили визнати право власності на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , в рівних долях по 1/2 частини за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилася квартира АДРЕСА_1 . 16 листопада 2012 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно після смерті вона заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_3 
Власниками спірної квартири у свідоцтві про право власності зазначені ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його дружина - ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично вступила в спадщину, залишившись проживати у спільній квартирі. 
Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, нотаріус їм повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину через відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на квартиру.
Також, 28 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко А.В. 16.11.2012 за номером реєстру нотаріальних дій 580.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її брат ОСОБА_1 . Вказує, що у встановлений законом, шестимісячний строк з дня смерті сестри подав заяву про прийняття спадщини, проте, 29.03.2017 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що 16.11.2012 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А.Б. посвідчено заповіт, за яким все майно ОСОБА_4 заповіла іншим особам. 
Від сусідів йому вдалося дізнатися, що цими іншими особами, на ім`я яких складено заповіт, є позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом по даній справі. Інших родичів, крім сім`ї позивача, у спадкодавиці не було, також не було інших осіб, які з нею спілкувалися чи здійснювали догляд. 
Вважає, що він є єдиним родичем та у нього зберігаються оригінали усіх документів спадкодавиці, які вона передала йому на зберігання, в т.ч. документи на право власності на квартиру.
Повідомляє, що ОСОБА_4 тривалий час після смерті чоловіка хворіла, мала розлади мислення, поводила себе неадекватно, ні з ким крім сім`ї брата не спілкувалась та передала їм на зберігання усі свої документи, щоб після її смерті у брата не виникло труднощів у оформленні спадщини. Жодних заповітів ОСОБА_4 не підписувала та не могла підписувати у силу стану здоров`я. Враховуючи обставини смерті ОСОБА_4 , маючи сумніви у дійсному виявленні волі померлої, він звернувся до органів поліції із заявою про шахрайство. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року первісний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.
Визнано право власності на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 в рівних долях по 1/2 частини за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вирішено питання судових витрат.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким задоволено первісний позов та відмовлено в задоволенні зустрічного позову, та ухвалити нове рішення.
Скарга мотивована тим, що для проведення почеркознавчої експертизи не було надано витребуваних документів; у висновку експерта містяться розбіжності при тому, що витребувані документи так і не були досліджені; стороні позивача за зустрічним позовом не було надано можливості приймати участь у дослідженні доказів; судом позбавлено його можливості захищати свої права та інтереси.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять апеляційні вимоги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
15.05.2020 на електрону адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 19.05.2020 о 14 год. 30 хв., яке мотивоване тим, що з 12.03.2020 по 22.05.2020 на території України установлено карантин та оскільки він проживає в м. Києві у нього відсутня можливість бути присутнім у судовому засіданні під час розгляду його апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши вказане клопотання, з`ясувавши думку учасників справи, колегія суддів прийшла до висновку, що воно задоволенню не підлягає, оскільки таке клопотання про відкладення розгляду ОСОБА_1 подає втретє, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги двічі відкладався, при цьому, не мотивує необхідності його безпосередньої участі в судовому засіданні. Клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції або за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у випадку виникнення у сторони труднощів з явкою в судове засідання в місті Вінниці не подавав. Подане клопотання про відкладення розгляду справи розцінюється судом як спроба затягування розгляду справи. 
Крім того, клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи в порушення вимог ч. 8 ст. 43 ЦПК України не скріплене електронним цифровим підписом учасника справи. 
При цьому, колегія суддів бере до уваги, що представництво інтересів ОСОБА_1 у Вінницькому апеляційному судді здійснює адвокат Беліменко В.І., яка згідно відомостей, зазначених у свідоцтві про право на заняття адвокатською діяльністю №714 від 09.04.2011 та ордері серії НОМЕР_1 №121413 проживає та здійснює адвокатську діяльність в м. Вінниці.
У ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що  під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти права, свободи та інтереси фізичних осіб у суді.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS ІНФОРМАЦІЯ_5 -2» та дозволено діяльність адвокатів.
Представник Сироватка О. ОСОБА_7 ., маючи можливість безперешкодно дістатися приміщення апеляційного суду, в судове засідання не з`явилася та не навела будь-яких переконливих мотивів неможливості явки до суду.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_4 прийняли спадщину і за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно у позивачів прийшов до висновку про задоволення первісного позову про визнання права власності на спадкове майно.
Також суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки за результатами призначеної у справі судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис у заповіті виконано ОСОБА_4 .
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с.7 т.1). 
Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 . 
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.08.1995, виданого виконкомом ВМР народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належала на спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Оскільки ОСОБА_4 після смерті чоловіка ОСОБА_6 залишилася проживати в спірній квартирі, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 26.03.1991 зареєстрували шлюб (а.с.137 т.1). Факт реєстрації ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , підтверджується довідками МКП «ЖЕК» (а.с.95,96 т.2).
Із відповіді державного нотаріуса Третьої Вінницької державної нотаріальної контори №396/01-16 від 05.05.2020, яка надійшла на запит апеляційного суду слідує, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 не відкривалася, на підтвердження чого надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру №60107511.
Оскільки ОСОБА_4 постійно проживала разом із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, про що не заперечували сторони, вона вважається такою, що прийняла спадщину.
16.11.2012 ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А.Б., зареєстрований в реєстрі за №580, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла все своє майно в рівних частках  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.97 т.1).
Із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулися: 18.10.2016 ОСОБА_3 та 06.03.2017 ОСОБА_2 (за заповітом), а 02.03.2017 звернувся ОСОБА_1 (за законом) (а.с.75-77 т.1).
Постановою приватного нотаріуса ВМНО Лазько С.В. від 29.03.2017 за вих. № 40/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що 16.11.2012 приватним нотаріусом ВМНО Свириденком А.Б. за реєстровим №580 посвідчено заповіт ОСОБА_4 , як усе майно заповіла іншим спадкоємцям, які в порядку та у визначений законодавством строк прийняли спадщину за заповітом (а.с.34 т.1).
Постановою приватного нотаріуса ВМНО Лазько С.В. від 30.03.2017 за вих. № 45/02-31 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності квартири спадкодавцеві (а.с.5 т.1). 
Факт відсутності у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на квартиру підтверджується змістом зустрічного позову, у якому ОСОБА_1 підтвердив, що документи на квартиру знаходяться у нього.
У ч. 1 ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно зі ст. 392 ЦПК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у передбачений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак, постановою нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу від 30.03.1017 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують належність спадкового майна, а саме квартири ОСОБА_4 , суд першої інстанції керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1261, 1268, 1297, 1299, постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, дійшов обґрунтованого висновку, що для захисту прав позивачів за первісним позовом на спадщину вимоги позову про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.
Також, суд першої інстанції, враховуючи, що підпис у заповіті від 16.11.2012 виконаний ОСОБА_4 , керуючись ст.ст. 1233, 1257 ЦК України, прийшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для визнання такого заповіту недійсним.
Згідно висновку НДЕКЦ УМВС у Вінницької області від 31.10.2019, рукописний текст, що починається словами «Текст заповіту...» та закінчується словами «... дійсним намірам», та рукописний текст « ОСОБА_4 в графі: «Підпис» у наданому заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко А.В. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580, виконані гр. ОСОБА_4 . Підпис в графі: «Підпис» у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко А.В. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580, виконаний гр. ОСОБА_4 (а.с.69-84 т.2).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції як про задоволення первісного позову, так і про відмову у задоволенні зустрічного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що витребувані для проведення почеркознавчої експертизи у даній справі матеріали експерту надані не були, та що у висновку експерта існують розбіжності, однак, такі твердження не беруться колегією суддів до уваги, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 разом із зустрічною позовною заявою (в новій редакції) подав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (а.с.145-146 т.2).
У судовому засіданні 27.11.2018 ОСОБА_1 повторно звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи (а.с.230,231 т.1).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2018 року призначено у даній справі судову почеркознавчу експертизу. Матеріали цивільної справи разом із оригіналом заповіту направлено до експертної установи (а.с.233 т.1).
Для проведення експертизи судовим експертом направлялися клопотання про направлення для проведення експертизи вільних зразків почерку ОСОБА_4 (клопотання від 11.01.2019, від 25.06.2019, від 23.09.2019), а також другого примірника заповіту ОСОБА_4 від 16.11.2012 та книги нотаріальних дій, в якій зареєстрований заповіт (а.с.236 т.1, а.с.32,57 т.2).
У зв`язку із ненаданням вказаних документів, експертом повідомлялося про неможливість проведення експертизи (повідомлення від 13.03.2019, від 28.08.2019) (а.с.2,50 т.2).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2019 року призначено у даній справі судову почеркознавчу експертизу. Матеріали цивільної справи разом із оригіналом заповіту, оригіналом пенсійних справ направлено до експертної установи. Витребувано другий примірник заповіту ОСОБА_4 від 16.11.2012 та реєстр нотаріальних дій у приватного нотаріуса ВМНО Свириденка А.Б., в якому було зареєстровано заповіт за №580 (а.с.39 т.2). 
За результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи на підставі ухвали суду від 06.08.2019 судовим експертом 31.10.2019 надано висновок №309. У вказаному висновку зазначено, що для вирішення запитань, поставлених перед експертом, направлялося клопотання експерта з проханням надати другий примірних заповіту ОСОБА_4 від 16.11.2012 та реєстр нотаріальних дій приватного нотаріуса ВМНО Свириденка А.Б., в якому зареєстровано заповіт ОСОБА_4 від 16.11.2012 за №580. Станом на 30.09.2019 зазначені у клопотанні документи не надавалися, тому експертиза проводилася по раніше наданим документам.
З матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції вживалися заходи щодо витребування у приватного нотаріуса ВМНО Свириденка А.Б. згаданих документів, однак, для проведення експертизи такі надані не були.
При цьому, експертом проведено дослідження на підставі інших наданих судом документів, які експерт вважав за обсягом достатніми для проведення експертизи. 
Відповідно до п. 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5, експерт зобов`язаний повідомити в письмовій формі органу, який призначив експертизу, про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.
Проведення експертизи за наданими матеріалами свідчить про достатність наданої кількості матеріалів для проведення призначеної експертизи.
Експерт за результатами почеркознавчої експертизи зробив однозначний висновок і у його висновку не йде мова про неможливість провести експертизу на основі поданих матеріалів.
Крім того, зазначаючи в апеляційній скарзі, що у висновку експерта існують розбіжності, ОСОБА_1 не зазначає, в чому такі розбіжності полягають.
Безпідставними також є твердження ОСОБА_1 про те, що стороні позивача за зустрічним позовом не було надано можливості приймати участь у дослідженні доказів, а суддя в короткий проміжок часу формально провів засідання та прийняв рішення по справі.
Так, з матеріалів справи слідує, що висновок експерта №309 складений 31.01.2019 та надійшов до суду першої інстанції 06.11.2019 (а.с.70 т.2).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 відновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 09.12.2019, про що повідомлений був представник ОСОБА_1 (а.с.85,87 т.2). 
Представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами цивільної справи 21.11.2019 (а.с.88 т.2).
09.12.2019 судове засідання не відбулося, розгляд справи відкладено на 23.12.2019 (а.с.91 т.2), про що також був повідомлений представник ОСОБА_1 (а.с.92 т.2).
23.12.2019 від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення судового засідання, однак, судом першої інстанції визнано неявку представника неповажною.
Ні ОСОБА_1 , ні його представник не були позбавлені можливості протягом часу з моменту, коли справа повернулася з експертної установи подати через канцелярію суду різного роду клопотання, зокрема про призначення повторної почеркознавчої експертизи або надати додаткові пояснення в письмовому вигляді.
Крім того, з матеріалів справи слідує, що у ОСОБА_1 було декілька представників.
Тому помилковими є твердження апелянта про те, що він був позбавлений права на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність беззаперечних підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то рішення суду у відповідності до статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Понесені судові витрати, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.
Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко