УХВАЛА

18 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  46/603 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О. А. - головуючий, Губенко Н. М., Ткача І. В.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про відвід колегії суддів у складі Кролевець О.   А.   - головуючий, Губенко Н. М., Ткач   І.   В.,

від розгляду справи №46/603

за касаційними скаргами Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019
(головуючий - Тарасенко К.В., судді Євсіков О.О., Шаптала Є.Ю.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011
(суддя Омельченко Л.М.)

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Компанія "Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited", Лімассол Кіпр, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача 1) Кабінет Міністрів України, 2) Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 27.02.2020 відкрито касаційне провадження у справі №   46/603 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 та призначено її до розгляду у судовому засіданні. 

Ухвалою Верховного Суду від 31.03.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В подальшому розгляд касаційних скарг АТ "Укртрансгаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України" було неодноразово відкладено.

17.06.2020 до Верховного Суду від ПАТ "Укрнафта" надійшов відвід колегії суддів у складі Кролевець О.   А.   - головуючий, Губенко Н. М., Ткач   І.   В. від розгляду справи, обґрунтований посиланням на те, що у судовому засіданні 16.06.2020 йому стало відомо про обставини, які  стали підставою для даного відводу.

Так, ПАТ "Укрнафта" стверджує, що у судовому засіданні 16.06.2020 колегією суддів було безпідставно оголошено перерву до 11.08.2020, в той час як у цьому не було необхідності, враховуючи, що матеріали даної справи перебувають у провадженні Верховного Суду з лютого 2020 року, а про обставини справи судді Кролевець О. А. та Губенко Н. М. були обізнані з липня 2019, коли справа перебувала в провадженні Верховного Суду вперше.

Наведене, на думку ПАТ "Укрнафта", свідчить про наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності колегії суддів, що є підставою для їх відводу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України. 

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною 4 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді. 

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Оголошуючи перерву у судовому засіданні 16.06.2020, колегія суддів в своїй ухвалі зазначила про те, що відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Тобто оголошення перерви у судовому засіданні в межах строків розгляду справи є правом суду, наявність підстав для чого оцінюється судом у кожному конкретному випадку в залежності від конкретних обставин справи.

В ухвалі Верховного Суду від 16.06.2020 оголошення перерви у судовому засіданні мотивовано необхідністю забезпечення дотримання принципу пропорційності, враховуючи завдання господарського судочинства та особливості конкретних обставин справи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ Х «Прикінцеві положення» ГПК України було доповнено п. 4, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема ст. 306 ГПК України (строк розгляду касаційної скарги) продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи зазначене, оголошення судом касаційної інстанції перерви у судовому засіданні в межах строку розгляду справи не може свідчити про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів у даній справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, оцінивши доводи, які викладені в заяві про відвід, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що заявлений ПАТ   "Укрнафта" відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду головуючого судді Кролевець О. А., Губенко Н. М., Ткач І. В. є необґрунтованим.

Відповідно до ч. ст. 39 ГПК України  якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про відвід колегії суддів у складі Кролевець О.   А.   - головуючий, Губенко Н. М., Ткач   І.   В. від розгляду справи №46/603 визнати необґрунтованою.

2. Передати матеріали справи № 46/603 на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про відвід колегії суддів у складі Кролевець О.   А.   - головуючий, Губенко Н. М., Ткач   І.   В. від розгляду справи №46/603.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя           О. А. Кролевець

Судді          Н. М. Губенко

          І. В. Ткач