РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року
м. Рівне

Справа № 569/3870/19
Провадження № 22-ц/4815/447/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В.,Шимківа С.С.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2  

розглянув у порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2020 року, ухваленого в складі судді Кучминої Н.Г., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена, у справі  №569/3870/19 

в с т а н о в и в:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.
Позов обгрунтований тим, щосторони перебувати у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2004 року до 30 ервня 2017 року, під час якого ними набуто у власність автомобілі: 28 листопада 2006 року - " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та 31 липня 2012 року - " Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску, які були оформлені на ОСОБА_2 .
Відповідач без її згоди під час шлюбу продав вказані автомобілі, тому вона має право на компенсацію половини їх вартості.
На підставі викладеного  просила суд, стягнути з відповідача на її користь 93 870 грн грошової компенсації, як 1/2 частки вартості автомобілів марки " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та " Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску та судові витрати. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про стягнення компенсації частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 93 870 ( дев`яносто три тисячі вісімсот сімдесят грн) грошової компенсації, як 1/2 частки вартості автомобілів марки " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та " Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірні автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя, тому, враховуючи принцип рівності часток подружжя, наявні правові підстави для стягнення з відповідача, який відчужив автомобілі без згоди позивача, на його користь 1/2 частку їх вартості.
У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі позивач, покликаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що спірні автомобілі були продані за згодою позивача під час перебування у шлюбі, а гроші витрачались в інтересах сім`ї для придбання іншого (новішого) автомобіля. Факт обізнаності позивача про продаж автомобілів доводиться систематичністю придбання сім`єю автомобілів для потреб сім`ї і саме за кошти виручені від продажу спірних автомобілів.Будь-яких претензій щодо продажу автомобілів чи відшкодування частини їх вартості позивач не заявляла. Такі вимоги виникли лише після його звернення до суду у 2018 році із позовом про поділ майна подружжя.
Вказує, що позивач не надала суду жодних доказів того, що кошти від продажу автомобілів були використанні не на потреби сім`ї.
Крім того, суд безпідставно відхилив клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки автомобілі були продані у 2012 та 2015 році відповідно, а з позовом до суду позивач звернулась лише у лютому 2019 року.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу позивач не подав. 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам не відповідає.
Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2004 року до 30 червня 2017 року.
Під час шлюбу ними придбано автомобілі: 28 листопада 2006 року - " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та 31 липня 2012 року "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску, які були оформлені на ОСОБА_2 , а в березні та квітні 2016 року, сторонами були придбані автомобілі Volkswagen Jetta, 2008 року випуску та SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску, які були зареєстровані за ОСОБА_1 .
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2019 року автомобілі Volkswagen Jetta, 2008 року випуску та SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску, які були зареєстровані за ОСОБА_1 визнанні спільним сумісним майном подружжя та стягнута з останньої грошова компенсація як 1/2 частки вартості цих автомобілів на користь ОСОБА_2 . Рішення набрало чинності.
Відповідно до ст. ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя").
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли подружжя здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Установлено, що автомобіль "ВАЗ -2109" 1994 року випуску був проданий відповідачем у 2012 році по довіреності, а автомобіль" Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску проданий 12.09.2015 року. Дану обставину сторони не оспорюють.
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2017 року. 
Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні автомобілі були придбаний сторонами за час шлюбу і входили до складу спільного майна подружжя. Проте поза увагою суду залишилось те, що ці автомобілі відчужені ОСОБА_2 під час перебування сторін у шлюбі.
Згідно з частинами першою-третьою ст. 12, частиною першою ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач не надала належних та допустимих доказів, які підтверджували б, що кошти від продажу спірних автомобілів були використанні не в інтересах сім`ї, а саме не для придбання наступного автомобіля.
Крім того, враховуючи хронологію відчуження та придбання транспортних засобів, яка є послідовною, слід визнати підставним посилання відповідача на придбання кожного наступного автомобіля із залученням коштів від продажу від попереднього автомобіля.
Доводи  ОСОБА_1 стосовно того, що вищезазначене майно було відчужене відповідачем без її згоди, не може бути прийняте судом, оскільки при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя та в його інтересах. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).
Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (частина третя статті 65 СК України).
При цьому,  позивач не заявляла вимог про визнання договорів недійсним.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що спірне майно було відчужене в період перебування сторін у шлюбі задовго до припинення шлюбних стосунків, отже такі дії вчинено в інтересах сім`ї, що не спростовано позивачем, а тому відсутні правові підстави для стягнення із відповідача грошової компенсації 1/2 частини вартості спірного автомобіля.
Вищенаведені обставини справи дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при постановленні оскаржуваного рішення, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, понесені судові витрати підлягають перерозподілу.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, ст.ст.60, 61, 65, 69, 70 СК  України, апеляційний суд, 

 п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити .
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2020 року скасувати .
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1408,10 грн судових витрат понесених за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2020 року.

Головуючий :   

Судді :