ПОСТАНОВА
Іменем України

05 березня 2020 року 
Київ
справа №127/522/17
адміністративне провадження №К/9901/34531/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В.М., 
                                                                Шевцової Н.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року (головуючий суддя - Гонтарук В.М., судді - Біла Л.М. Граб Л.С.) у справі 
за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Вінницької міської ради 
про визнання дій старшого державного виконавця протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень,
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
В січні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі, скаржники) звернулись до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Вінницької міської ради (далі - третя особа) про визнання дій старшого державного виконавця протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачі не погоджуються із доводами державного виконавця щодо неможливості виконати судове рішення, а також із висновками щодо вжиття всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду, яке набуло законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України, а тому вважають, що винесена постанова про закінчення виконавчого провадження не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, є передчасною та підтверджує бездіяльність державного виконавця щодо невиконання рішення суду.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. щодо неналежного виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2016 року у справі №127/1907/16-а.
Скасовано постанову старшого державного виконавця Плахотнюк Н.Ю. про закінчення виконавчого провадження від 26 грудня 2016 року у виконавчому провадженню № 524269725.
Скасовано постанову старшого державного виконавця Плахотнюк Н.Ю. про закінчення виконавчого провадження від 26 грудня 2016 року у виконавчому провадженню №52427787.
За рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області стягнуто на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що державним виконавцем вжито усіх заходів примусового виконання рішення суду, передбачених статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», проте, пославшись на практику Європейського суду з прав людини, вказав на те, що якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області задоволено повністю. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Вінницької міської ради про визнання дій старшого державного виконавця протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень скасовано.
Прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Вінницької міської ради про визнання дій старшого державного виконавця протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень відмовлено.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи судове рішення суду першої інстанції, зазначив, що оскільки державним виконавцем Плахотнюк Н.Ю. постановою від 28.11.2016 накладено штраф на боржника розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, постановою від 14.12.2016 накладено штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 10200 грн та 22.12.2016 направлено до Головного управління національної поліції у Вінницькій області повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особами виконавчого комітету Вінницької міської ради за ухилення від виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/1907/16-а, то постанови про закінчення виконавчих проваджень винесені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а тому підстави для їх скасування відсутні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
10 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, в якій позивачі просять скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржники, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначають, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи судове рішення суду першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем належним чином не виконувалось рішення суду, яке набрало законної сили, державний виконавець не звертався до суду із заявою про роз`яснення способу виконання судового рішення, штраф на відповідача за невиконання вказівок державного виконавця не накладався, таких доказів державним виконавцем надано не було. Зазначає, що доказів про внесення відомостей до ЄРДР за вчинення кримінального правопорушення за невиконання судового рішення відповідачем суду надано не було.     
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2016 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Вінницької міської ради в наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недостовірної відповіді на запити про доступ до публічної інформації від 02 листопада 2015 року.
Зобов`язано Виконавчий комітет Вінницької міської ради надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 достовірну та повну інформацію на запити від 02 листопада 2015 року про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог ст. 121 Земельного кодексу України. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 52-59).
Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. від 03.10.2016 відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчого листа, виданого 27.09.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області, та встановлено боржнику строк до 10.10.2016 для самостійного виконання рішення суду (а.с. 60,67).
Листом №01-00-011-33463 від 10.10.2016 виконавчим комітетом Вінницької міської ради повідомлено державного виконавця про неможливість виконання рішення суду (а.с.97).
Враховуючи лист боржника, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з поданням про встановлення способу і порядку виконання рішення суду по справі №127/1907/16-а.
Проте, ухвалою Вінницьким міським судом Вінницької області від 25.10.2016 вищезазначене подання повернуто відповідачу.
Надалі, 03.11.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. на адресу виконавчого комітету Вінницької міської ради було направлено вимогу, якою зобов`язано божника виконати рішення суду в повному обсязі до 28.11.2016.
Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №2430 від 20 жовтня 2016 року «Про примусове виконання виконавчого листа №127/1907/16-а, виданого 27 вересня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області», вирішено надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на запити від 02 листопада 2015 року інформацію про відсутність достовірної та повної інформації стосовно наявності вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог статті 121 Земельного кодексу України (а.с. 71-72).
Головним державним виконавцем Плахотнюк Н.Ю. 28.11.2016 винесено постанову про накладення штрафу на виконавчий комітет Вінницької міської ради в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити певні дії та в черговий раз надіслано вимогу, якою зобов`язано божника виконати рішення суду в повному обсязі.
Проте, всупереч вищезазначеній вимозі, боржником рішення суду не виконано та не надано відповіді на вимогу, у зв`язку з чим головним державним виконавцем Плахотнюк Н.Ю. винесено постанову про накладення штрафу на виконавчий комітет Вінницької міської ради в подвійному розмірі в сумі 10200 грн за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Державним виконавцем 22.12.2016 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області направлено повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особами виконавчого комітету Вінницької міської ради за ухилення від виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/1907/16-а.
Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. ВП № 52426972 та ВП № 52427787 від 26.12.2016 виконавчі провадження з виконання виконавчого листа, виданого 27.09.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області, по справі №127/1907/16-а закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 65-66, 73).
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).
У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону №606-XIV, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.
Так, статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 1 статті 6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Обов`язки і права державних виконавців визначені статтею 11 Закону №606-XIV.
Послідовність дій державного виконавця після вчинення яких останній виносить постанову про закінчення виконавчого провадження і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав, також чітко визначено положеннями Закону України «Про виконавче провадження».
До таких дій, зокрема, відносяться:
1) накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);
2) накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);
3) звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону, після відкриття         виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання         перевіряється         не         пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.
Аналогічні положення містяться у Законі України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016.
Пунктом 11 частини 1 ст. 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому    частиною третьою    статті 63 цього Закону
Згідно з положеннями частин 1-3 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного    частиною шостою    статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 №460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
З системного аналізу наведених вище норм випливає, що державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного повного виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів щодо притягнення боржника до відповідальності.
Стаття 63 Закону №1404-VIII передбачає, що після вжиття вказаних дій, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що державним виконавцем Плахотнюк Н.Ю. постановою від 28.11.2016 накладено штраф на боржника розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, постановою від 14.12.2016 накладено штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 10200 грн, надсилались вимоги, якими було зобов`язано боржника виконати рішення суду в повному обсязі, направлено до Вінницького міського суду Вінницької області подання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду по справі №127/1907/16-а та 22.12.2016 направлено до Головного управління національної поліції у Вінницькій області повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особами виконавчого комітету Вінницької міської ради за ухилення від виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/1907/16-а, Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про вчинення державним виконавцем всіх передбачених законодавством дій для повного виконання рішення суду у справі №127/1907/16-а.
Таким чином, посилання скаржників на нездійснення державним виконавцем всіх передбачених законом заходів для примусового виконання судового рішення не знайшли свого підтвердження.
Доводи скаржників про те, що відповідачем не було надано до суду доказів внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за невиконання посадовими особами виконавчого комітету Вінницької міської ради судового рішення Суд вважає необґрунтованими, оскільки приписи частини 3 статті 63 №1404-VIII передбачають лише обов`язок державного виконавця надсилати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та не містить застережень щодо обов`язку перевірки подальшого руху такого повідомлення.
Суд вважає правомірним врахування судом першої інстанції при винесенні рішення правових позицій Європейського суду з прав людини, адже дійсно тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції.
Водночас, Суд зазначає, що в рамках розгляду цієї справи у суду відсутні повноваження будь-яким чином прискорити процес виконання судового рішення, адже державним виконавцем вчинено вичерпний перелік дій, передбачених законом, направлених на його своєчасне та повне виконання. 
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено. 
Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                      Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                           В.М. Бевзенко
                                                                                                    Н.В. Шевцова