УХВАЛА

08 квітня 2020 року 
м. Київ
Справа №  40/5005/7101/2011 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Ткач І.В. - головуючий, Губенко Н.М., Стратієнко Л.В.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Галантос"
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2020
(головуючий суддя Кузнецова І.Л.,  судді Кощеєв І.М., Широбокова Л.П.)
у справі  №40/5005/7101/2011 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовом  Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
до  1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто Трейдінг Груп", 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіто Дніпро"
про звернення стягнення на предмет іпотеки
та за зустрічним позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто"
до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіто Дніпро"
про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 у справі №40/5005/7101/2011 у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто Трейдінг Груп" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі №40/5005/7101/2011 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 у справі №40/5005/7101/2011 в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та розподілу судових витрат скасовано. В цій частині прийнято нове рішення. Провадження у справі стосовно відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто Трейдинг Груп" припинено. Первісний позов задоволено повністю.

У рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто Дніпро" перед Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" за кредитним договором №164/02-10 від 28.07.2010 на загальну суму 37936067,39 грн звернуто стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 60, та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Авіто", шляхом продажу на прилюдних торгах у порядку, визначеному Законом України "Про іпотеку" та Законом України "Про виконавче провадження". Встановлено початкову ціну для подальшої реалізації зазначених будівель та споруд у розмірі 6528273,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2015 у цій справі касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 скасовано в частині задоволення первісного позову та розподілу судових витрат, у вказаній частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі №40/5005/7101/2011 (№3-578гс16) постанову Вищого господарського суду України від 05.10.2015 у справі №40/5005/7101/2011 скасовано, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі №40/5005/7101/2011 залишено в силі.

11 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Галантос" як особа, яка не брала участі у справі, звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі №40/5005/7101/2011. 

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2020 у цій справі відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Галантос" у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі №40/5005/7101/2011.

27 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Галантос" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2020 у справі №40/5005/7101/2011.

У касаційній скарзі заявник виклав клопотання про звернення до Європейського суду з прав людини із запитом у справі про надання консультативного висновку. Заявник просить суд звернутися до Європейського суду з прав людини щодо отримання консультативного висновку з приводу застосування і тлумачення статтей 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та статті 1 Протоколу до Конвенції в аспекті правовідносин, які виникають у зв`язку застосування судом ретроспективного правового висновку у цій справі стосовно заявника  через призму принципів законності, пропорційності, порушення прав і свобод. 

Також у касаційній скарзі заявник виклав клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду як таку, що містить виключну правову проблему з питання ретроспективного застосування висновку Найвищого суду і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. 

На підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 02.04.2020 №  29.3-02/503 у зв`язку з відпусткою судді Кондратової І.Д. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №40/5005/7101/2011.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями для розгляду справи №40/5005/7101/2011 сформовано колегію суддів у складі: Ткач І.В. - головуючий (суддя-доповідач), судді Кролевець О.А., Стратієнко Л.В. 

Перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Галантос", Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Предметом касаційного оскарження у цій справі скаржник визначив ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2020, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галантос" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі №40/5005/7101/2011.

Постановою Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі №40/5005/7101/2011 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі №40/5005/7101/2011 залишено в силі.

Підпунктом 13 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 (чинного з 15.12.2017) передбачено, що  судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та  можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017, тобто на дату ухвалення рішення судом першої інстанції) сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мали право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.  У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Прийняття і розгляд апеляційної скарги на рішення, яке набрало законної сили, було можливе лише з дотриманням приписів частини другої статті 93 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо поновлення строку подання скарги.

Звертаючись до апеляційного суду  11.02.2020  з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 23.03.2015, Товариство з обмеженою відповідальністю "Галантос" клопотало про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що скаржник як юридична особа зареєстрований лише у 2018 році, набув право власності на спірне іпотечне нерухоме майно та має право на звернення з апеляційною скаргою.

У той же час, згідно з приписами Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) якщо апеляційну скаргу було подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному порядку, то відповідні обставини виключали перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015, прийняте у справі №40/5005/7101/2011, було предметом апеляційного перегляду та  скасоване в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та розподілу судових витрат постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015.  Постановою Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі №40/5005/7101/2011 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у цій справі залишено в силі.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Галантос" оскаржило в апеляційному порядку рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015,  яке вже переглянуте в апеляційному порядку за апеляційними скаргами учасників справи №40/5005/7101/2011 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"). 

Господарський процесуальний кодекс України (в редакції, яка була чинною до 15.12.2017) не передбачав можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення, в тому числі і за скаргою особи, яка не брала участі у справі, навіть якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов`язки. 

Згідно з частиною 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) судочинство у господарських судах здійснюється  відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Водночас, розділом ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) не передбачено процесуального права на повторний апеляційний перегляд судових рішень, які були переглянуті в апеляційному порядку за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Зазначене відповідає висновкам щодо застосування норм права, викладених у  постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.04.2019 у справі №922/765/15 та від 17.09.2019 у справі №20/5007/101/11, які правильно були враховані апеляційним господарським судом під час постановлення ухвали, що оскаржується. 

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд обгрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галантос" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 на підставі пункту 1 частини 1 статті 261 ГПК України, оскільки таке рішення не підлягає повторному апеляційному перегляду навіть за апеляційною скаргою особи, про чиї права, інтереси та (або) обов`язки суд першої інстанції ухвалив рішення. 

Згідно з частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (в чинній редакції) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зважаючи на викладене вище, оцінивши доводи скаржника, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції правильно застосував частину 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України під час постановлення ухвали від 24.02.2020 у справі №40/5005/7101/2011. Для Верховного Суду правильне застосування Центральним апеляційним господарським судом норм права у розгляді цієї справи №40/5005/7101/2011 є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Таким чином, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галантос" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2020 на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи, які викладені у касаційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, здійснених в ухвалі, що оскаржується. 

Помилковими є доводи скаржника про необхідність врахування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №360/1938/16. У цій постанові зазначено, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість дійти висновку щодо вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи, та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. 

Суд зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції, яка оскаржується, постановлена за відмінних обставин справи, а саме з урахуванням особливостей щодо порядку та строків оскарження в апеляційному порядку судового рішення, ухваленого до набрання чинності з 15.12.2017 нової редакції  Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний суд у цій справі виходив з процесуальної недопустимості повторного апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду, прийнятого до 15.12.2017. При цьому, норми щодо строків подання апеляційної скарги, передбачені  статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, так само як і норми щодо присічного річного строку, визначені частиною 2  статті 261 Господарського процесуального кодексу України, на апеляційну скаргу, подану на рішення, ухвалене судом до набрання чинності з 15.12.2017  Господарського процесуального кодексу України, не розповсюджуються. 

Отже, зазначені вище доводи скаржника також є помилковими. 

Щодо клопотання скаржника про звернення до Європейського суду з прав людини для отримання консультативного висновку Суд зазначає таке. 

Відповідно до змісту статті 1 Протоколу №16 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який Верховна Рада України ратифікувала  Законом України від 5 жовтня 2017 року №2156-VIII, вищі судові установи Високої Договірної Сторони, як визначено статтею 10, можуть звертатися до Суду щодо надання консультативних висновків з принципових питань, які стосуються тлумачення або застосування прав і свобод, визначених Конвенцією або Протоколами до неї.

Суд і судова установа, яка звертається із запитом, може отримати консультативний висновок лише в тому випадку, якщо справа перебуває у його провадженні. 

Зважаючи на висновок Суду про відмову у відкритті провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галантос", клопотання скаржника про звернення до Європейського суду з прав людини для отримання консультативного висновку не підлягає розгляду.

Аналогічне стосується і клопотання скаржника про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 

Отже, керуючись статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №40/5005/7101/2011 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галантос" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       І. Ткач

Судді                                                                                                    Н. Губенко

                                                                                                    Л. Стратієнко