ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2020 року

Київ
справа № П/811/245/16
провадження № К/9901/34107/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 - польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_2 - польова пошта НОМЕР_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Сафронової С.В., ОСОБА_2 , Чепернова Д.В. від 4 жовтня 2016 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 - польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, в якому просив:
- зобов`язати житлову комісію в/ч НОМЕР_1 скасувати протокол від 8 червня 2015 року № 9;
- поновити ОСОБА_1 в черзі на отримання постійного житла в м. Кіровоград, з датою зарахування на квартирний облік – 25 серпня 1998 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд  першої інстанції виходив з того, що позивач є особою, яка звільнилась з військової служби в зв`язку з закінченням строку контракту, а не за станом здоров`я, тому правові підстави для залишення ОСОБА_1 на житловому обліку у військовій частині відсутні.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від                        4 жовтня 2016 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними протокольні рішення житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 : від 16 лютого 2016 року № 3 в частині скасування протоколу житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 30 грудня 2015 року            № 19, та від 8 червня 2015 року № 9 в частині виключення ОСОБА_1 з обліку потребуючих поліпшення житлових умов.
Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 скасувати протокол від                     8 червня 2015 року № 9 та поновити ОСОБА_1 в черзі на отримання постійного житла в м. Кіровоград, з датою зарахування на квартирний облік – 25 серпня 1998 року.

5. Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час прийняття оскаржуваних у цій справі рішень відповідача не існувало визначених чинним законодавством підстав для виключення ОСОБА_1 з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, військова частина НОМЕР_2 - польова пошта НОМЕР_1 звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року та закрити провадження у справі. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 1993 року по серпень 2011 року. 
Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Силах України від                6 травня 2011 року № 178 був звільнений з лав Збройних Сил України у запас за підпунктом «а» пункту 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині № 161 від 3 серпня 2011 року ОСОБА_1 був виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 10 серпня 2011 року.
ОСОБА_1 , в період проходження служби у військовій частині НОМЕР_2                                  с. Першотравневе Кіровського району АРК з 1998 по 2003 рік, зарахований на облік як особа, що потребує поліпшення житлових умов з 25 серпня 1998 року.
Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 753 від                                 2 серпня 2011 року, сім`я ОСОБА_1 , отримала для проживання квартиру АДРЕСА_1 , яка віднесена до службового житла Міністерства оборони України, згідно ордеру № 26 від 5 серпня 2011 року.
19 серпня 2014 року позивач звернувся до квартирно-експлуатаційного відділу                    м. Кіровограда з рапортом про виключення квартири з числа службових. 
20 січня 2015 року житловою комісією військової частини – польова пошта НОМЕР_1 , згідно з витягом з протоколу № 1, надано згоду на зняття статусу службової квартири АДРЕСА_1 .
18 травня 2015 року помічником командира частини з правової роботи – лейтенантом юстиції ОСОБА_3 на ім`я командира військової частини – польової пошти НОМЕР_1 подано рапорт щодо допущених порушень житловою комісією під час зняття статусу з службової квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає колишній військовослужбовець ОСОБА_1 
27 травня 2015 року на адресу позивача направлено повідомлення про засідання житлової комісії військової частини – польова пошта НОМЕР_1 . Згідно зі змістом зазначеного повідомлення, встановлено, що позивача проінформовано про розгляд питання щодо його права перебування на квартирному обліку та виключення із числа службової квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
8 червня 2015 року на засіданні житлової комісії військової частини – польової пошти НОМЕР_1 вирішено виключити ОСОБА_1 з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у військовій частині – польова пошта НОМЕР_1 з 8 червня 2015 року, в зв`язку з втратою права перебування на квартирному обліку та скасовано протокол від 20 січня 2015 року № 1.

8. Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до частини 2 статті 40                      ЖК України однією із умов, за наявності якої громадяни знімається з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, є - припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.
Потягом усього періоду служби позивача діюче законодавство передбачало зняття з квартирного обліку за місцем служби осіб, звільнених з військової служби у зв`язку із заваленням строку контракту.
З огляду на викладене, у позивача як у особи, яка звільнилась з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту - відсутні правові підстави для залишення на квартирному обліку за місцем минулої служби в військовій частині і такі умови діяли протягом всього періоду його перебування на квартирному обліку.

10. Відзиву на касаційну скаргу військової частини НОМЕР_2 - польова пошта НОМЕР_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від                               4 жовтня 2016 року ОСОБА_1 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій під час розгляду спору виходили з того, що цей спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Верховного Суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

12. За нормами частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

13. Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

14. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17  Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року)  юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

15. Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

16. Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19  Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції з 15 грудня 2017 року), які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

17. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

18. За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

19. Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

20. З установлених судами фактичних обставин справи убачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу реалізації та захисту житлових прав позивача, а отже, існує спір про право, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

21. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 215/1077/14-а.

22. Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

23. Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції з 15 грудня 2017 року).

24. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції з 15 грудня 2017 року).

25. Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

26. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції з 15 грудня 2017 року) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

27. В силу положень статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій були порушені правила юрисдикції, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року, та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238,  239, 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  військової частини НОМЕР_2 - польова пошта НОМЕР_1 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 - польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії закрити. 

Роз`яснити, що спір може бути розглянуто за правилами цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачеві право на звернення протягом 10 днів з дня отримання ним цієї постанови до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач          Н.В. Коваленко
судді                                                                                                          Я.О. Берназюк
                                                                                                               І.В. Желєзний