ПОСТАНОВА
Іменем України

26 травня 2020 року 
м. Київ
справа №808/4883/13-а
касаційне провадження №К/9901/28539/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Білоуса О.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2016 (суддя Шара І.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 (головуючий суддя -              Панченко О.М., судді: Чередниченко В.Є., Коршун А.О.) у справі № 808/4883/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» у травні 2013 року звернулося до адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.01.2013 № 0000180025 та № 0000190025.
Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 16.02.2016 адміністративний позов задовольнив. 
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.05.2016 залишив судове рішення суду першої інстанції без змін. 
Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме:             пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, статті 1 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 № 619-XIV,             статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи в судах попередніх інстанцій).
Зокрема, наголошує на тому, що позивач не мав права на віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість, сплаченого при імпорті товару без здійснення операцій з придбання такого товару та відповідних розрахунків. Крім того, відповідач вказує на те, що оскільки ввезений позивачем товар був дефектним, тобто непридатним для використання, а тому має ознаки металобрухту, операції з постачання якого не є об`єктом оподаткування згідно з пунктом 23 Підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Також податковий орган посилається на те, що на платника податку покладено обов`язок відображати у податковій звітності результати контрольних заходів щодо нього, зокрема враховувати прийняті за наслідками перевірок податкові повідомлення-рішення про зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачу від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за жовтень    2012 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2012 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалося у жовтні 2012 року, результати якої оформлено актом від 09.01.2013 № 13/25-2/14307794. 
Зазначеним актом перевірки встановлено допущення позивачем порушень:
1) пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, абзацу «а» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2012 у сумі 250 473,00 грн.
В обґрунтування своєї позиції щодо порушення Публічним акціонерним товариством «Мотор Січ» вказаних приписів податкового законодавства відповідач посилається на неправомірне віднесення позивачем до складу податкового кредиту за жовтень 2012 року податку на додану вартість, сплаченого митним органам при ввезенні на територію України обладнання із зазначенням у ВМД характеру угоди « 84», оскільки такий імпорт здійснювався у зв`язку із заміною раніше поставлених позивачу дефектних товарів, наданням гарантійних послуг з ремонту та допоставкою некомплектного товару, а не у зв`язку з придбанням таких активів, а також за відсутності розрахунків з постачальниками - нерезидентами за вказаними операціями. 
2) абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, підпункту 4.6.7 пункту 4.6 пункту 4 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492, що призвело до завищення в податковій декларації за жовтень 2012 року залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) в сумі 26 830 008,00 грн. 
На думку податкового органу, вказана сума підлягала відображенню в податковій декларації з податку на додану вартість в рядку 21.3, який передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки.
На підставі зафіксованих в акті перевірки висновків Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.   Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про вчинення позивачем вказаних порушень відповідачем 22.01.2013 прийнято податкові повідомлення-рішення:
№ 0000180025 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 250 473,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі                          125 236,50   грн.;
№ 0000190025 про зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 26 830 008,00 грн.
За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень такі акти індивідуальної дії залишені без змін. 
Задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.01.2013 № 0000180025, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що виконання гарантійних зобов`язань не є безоплатним, оскільки їх вартість включено до вартості товару, щодо якого надається гарантія згідно з умовами укладеного зовнішньоекономічного контракту. При цьому, Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» набуло право власності на ввезений товар, у зв`язку з чим сплатило митному органу податок на додану вартість.
Задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.01.2013 № 0000190025, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що позивач при заповненні рядка 21.3 декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 року не повинен був враховувати неузгоджені результати контрольних заходів податкового органу.
Згідно з абзацом «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт).
Частина друга пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентує, що для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У відповідності до пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації попереднього періоду. 
З огляду на викладені положення податкового законодавства, однією з обов`язкових умов для включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту є нарахування (сплата) податку на додану вартість у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту за жовтень 2012 року включено сплачений митним органам податок на додану вартість в сумі 250 473,00 грн. у зв`язку зі здійсненням операцій з ввезення на митну територію України товару за характером угоди « 84», в тому числі:
в сумі 6 272,22 грн. згідно з ВМД № 112010000/2012/002818 - прилад AD32.52.53F.28.1.CC для літака Ан-12, поставлений компанією «REVUE THOMMEN AG» (Швейцарія) на виконання листа Авіакомпанії № АК-1787 від 15.08.2012 про необхідність проведення дослідження і ремонту такого приладу, що підтверджується актом виконаних робіт від 26.09.2012;
в сумі 799 961,04 грн. згідно з ВМД № 112010000/2012/003022 - частини до турбовального двигуна ВК-2500-03: насос - регулятор НР-ЗВМА-Т та БАРК-78, поставлені ВАТ «Улан - Уденський Авіаційний завод» (Російська Федерація) на виконання умов контракту від 19.01.2010 № 1323/658-Е10-020-Киб43 (ВТД) в результаті здійснення позивачем гарантійної заміни дефектного товару, який був придбаний раніше, що підтверджується Рекламаційними актами від 28.06.2012                № 36У-101/9-13(У-УАЗ) і від 22.08.2011 № 101/9-13/31СН, претензіями від 19.03.2012 № 351-юр і від 04.12.2012 № 491-спо, рекламаційними актами від 29.02.2012 № 47-3 і від 08.11.2012 № 195-Э;
в сумі 30 430,52 грн. згідно з ВМД № 112010000/2012/002894 - частини до турбовального двигуна ТВЗ-117ВМ: насос регулятор НР-ЗВМ, поставлені                         ВАТ «Казанський вертолітний завод» (Російська Федерація) на виконання умов контракту від 30.09.2010 № 1323/658-Е10-265-Киб43 (ВТД) в результаті здійснення позивачем гарантійної заміни дефектного товару, який був придбаний раніше, що підтверджується Рекламаційними актами від 08.08.2012 № 02/132 і від 17.08.2012          № 03/132, а також претензіями від 04.12.2012 № 487-спо і від 26.12.2012 № 507-спо, рекламаційними актами від 08.11.2012 № 193-3 і від 05.12.2012 № 214-3;
в сумі 59 349,60 грн. згідно з ВМД № 112010000/2012/003027 - газотурбінний привод у складі когенераційної установки, що експлуатується в Румунії, поставлений компанією S.C. Modern Calor (Румунія) на виконання умов контракту від 18.10.2004         № PP-1323/658-E04-174-RO642 в результаті ініціювання позивачем виконання послуг з нагляду за експлуатацією і фіксуванням робочих параметрів, що використовуються для доробки та удосконалення виробу, що підтверджується актами від 15.10.2012           № 6 та від 15.10.2012 № 7;
в сумі 19 899,50 грн. згідно з ВМД № 112010000/2012/002941 - запасні частини (деталі та вузли), зняті під час ремонту з авіадвигуна ТВЗ-117ВМ: ротор компресора, лопатки і інші деталі, поставлені компанією PRESIDENTIAL FLIGHT (Судан) на виконання умов контракту від 20.07.2000 № МЕ/003/2006 та Доповнення від 08.12.2011 № 40 до контракту в результаті здійснення заміни товару, що вийшов з ладу відповідно до договірних зобов`язань з ремонту;
в сумі 24 612,56 грн. згідно з ВМД № 112010000/2012/002824 - редуктор PC-12/3 до електростанції газотурбінної, поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «НПФ «Надрапроект» (Російська Федерація) на виконання умов контракту від 21.04.2010 № 1323/658-Е 10-061-Еиб43(ВТД) в результаті здійснення позивачем гарантійної заміни, що підтверджується рекламаційним актом від 23.04.2012 № 3 та додатковою угодою  від 15.05.2012 № 3;
в сумі 2 518,83 грн. згідно з ВМД № 112010000/2012/003012 - допоставка складових частин турбогенераторів - вироби з чорних металів (кришка з гермоводами, жалюзі креслення), які не надійшли разом з такими турбогенераторами при поставці Товариством з обмеженою відповідальністю «Лисьвенський завод важкого електричного машинобудування «Привід» (Російська Федерація) на виконання умов контракту від 08.12.2010 №9294/10-Д(УЗ), що підтверджується актами від 21.08.2012, від 10.09.2012 і від 13.09.2012, листом нерезидента-постачальника від 02.10.2012           № 88/28-574-3665 та прибутковими ордерами від 04.09.2012 та від 17.09.2012;
в сумі 27 428,39 грн. згідно з ВМД № 112010000/2012/002878 - свічки запалювання SC3325 з заглушками, поставлені компанією Magali, GEODIS Bemis International Parc EURATLANTIC (Франція) на виконання умов контракту від 15.11.2010 № 4246/10-D (UZ) в результаті здійснення таким нерезидентом гарантійної заміни дефектного товару, що підтверджується додатковими угодами від 18.07.2012 № 4 і від 07.02.2012 № 2, рекламаційними актами від 10.07.2012 № 118 і від 06.02.2012 № 30, претензіями від 28.08.2012 № 436-юр та від 01.03.2012 № 345-юр, прибутковим ордером від 23.10.2012. 
Підсумовуючи викладене, у випадку, що розглядається, на підставі вищезазначених ВМД позивачу було поставлено обладнання в обмін на раніше експортовані запасні частини, що зняті в результаті здійснення ремонту, а також на заміну раніше імпортованих дефектних товарів. При цьому податковий орган не заперечує правильність відображених у таких ВМД відомостей.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що зазначений Публічним акціонерним товариством «Мотор Січ» у таких ВМД тип угоди « 84» відповідає змісту правочинів, на виконання яких здійснювалася поставка матеріальних цінностей.
Так, згідно із Порядком ведення відомчих класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій, затвердженим наказом Державної митної служби України від 15.02.2011 №   107, характер угоди « 84» означає «інше» і не передбачає розрахунків за товар у зв`язку з поверненням раніше вивезених матеріальних цінностей або із заміною одних матеріальних цінностей на інші. 
Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що оформлення спірних ВМД здійснювалось у зв`язку з реалізацією позивачем своєї господарської компетенції виконання гарантійних зобов`язань, вартість яких включено до вартості товару, щодо якого надається гарантія. Більше того, судами з`ясовано, що отримані запасні частини пов`язані з виробничим процесом та використовуються у господарській діяльності Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ», а податок на додану вартість позивачем сплачено під час розмитнення товару.
За таких обставин, є обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про виконання Публічним акціонерним товариством «Мотор Січ» основних умов відображення податкового кредиту спірного податкового періоду.
Суд касаційної інстанції також вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили доводи податкового органу про те, що ввезений позивачем товар фактично є металобрухтом, що виключає можливість його використання в господарській діяльності Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ».
Згідно з наведеним у статті 1 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999               № 619-XIV визначенням металобрухт - це непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.
У ситуації, що розглядається, спірні запасні частини, які були поставлені позивачу в межах виконання гарантійних зобов`язань у зв`язку із заміною дефектних або ремонтом невідповідних якості товарів, не переводилися до категорії металобрухту рішенням власника. Судами встановлено на підставі дослідження наявних в матеріалах справи первинних документів, що такі товари в подальшому оприбутковано та використано Публічним акціонерним товариством «Мотор Січ» у власній господарській діяльності.
Більше того, при здійсненні перевірки правильності класифікації та кодування товарів в межах митного контролю посадовими особами митного органу спірні запасні частини не були віднесені до категорії металобрухту.
У практиці міжнародного приватного права виконання договірних зобов`язань за угодами купівлі-продажу товарів часто забезпечується гарантіями шляхом, зокрема: заміни товару, його ремонту тощо. Так, продавець за загальним правилом несе відповідальність за будь-яку невідповідність товару, зокрема непридатність до використання або відсутність обумовлених якостей чи властивостей.
У даному випадку поставка продавцями-нерезидентами Публічному акціонерному товариству «Мотор Січ» товарів, які не відповідали визначеним у відповідних договорах купівлі-продажу вимогам якості, цілісності тощо, свідчить про порушення вказаними продавцями відповідних договірних зобов`язань, забезпечених гарантійними умовами контрактів щодо заміни товарів/ремонту товарів, та не є підставою для висновку про поставку металобрухту.
Обґрунтованою є також і позиція судів попередніх інстанцій щодо безпідставності зменшення Публічному акціонерному товариству «Мотор Січ» від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 26 830 008,00   грн. у зв`язку з невідображенням в податковій декларації за жовтень 2012 року результатів попередніх контрольних заходів податкового органу.
Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що задекларований позивачем у рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 року залишок від`ємного значення в сумі 26 830 008,00 грн. відображався за наростаючим підсумком та включав залишки від`ємного значення попередніх податкових періодів, які за наслідками контрольних заходів були зменшені шляхом прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень:
за вересень 2010 року (акт від 17.12.2010 № 407/08-02/14307794) на суму                            6 221 007,00 грн.;
за жовтень 2010 року (акт від 18.01.2011 № 7/08-02/14307794) на суму                                 2 185 917,00 грн.;
за листопад 2011 року (акт від 21.02.2011 № 25/08-02/14307794) на суму                                10 202 759,00 грн.;
за лютий 2011 року (акт від 27.05.2011 № 80/08-02/14307794) на суму 106 219,00 грн.;
за період: 01.03.2009 - 30.04.2011 (акт від 05.08.2011 № 130/08-02/14307794) на суму 684 012,00 грн.;
за період: лютий 2009 року - січень 2011 року (акт від 20.12.2011 № 205/08-02/14307794) на суму 1 450 344,00 грн.;
за період: 01.05.2008 - 31.08.2011 (акт від 12.01.2012 № 18/08-02/14307794) на суму 359 272,00 грн.;
за квітень 2012 року (акт від 06.07.2012 № 208/25-2/14307794) на суму 9 219,00 грн.;
за травень 2012 року (акт від 06.08.2012 № 272/25-2/14307794) на суму 29 248,00 грн.;
за період: серпень 2011 року - червень 2012 року (акт від 12.09.2012 № 356/25-2/14307794) на суму 128 502,00 грн.;
за період: 01.09.2009 - 31.07.2012 (акт від 11.10.2012 № 420/25-2/14307794) на суму          5 453 509,00 грн.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що всі податкові повідомлення-рішення, які були прийняті на підставі вищезазначених актів перевірок та якими було зменшено показники від`ємного значення з податку на додану вартість відповідних звітних періодів, були оскаржені позивачем в судовому порядку.
Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до абзацу 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
У випадку, що розглядається, судами встановлено, що на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 22.01.2013 № 0000190025 показники від`ємного значення з податку на додану вартість, зменшені податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими на підставі актів перевірок від 17.12.2010 № 407/08-02/14307794, від 18.01.2011 № 7/08-02/14307794, від 21.02.2011 № 25/08-02/14307794, від 27.05.2011 № 80/08-02/14307794, від 05.08.2011 № 130/08-02/14307794, від 20.12.2011 № 205/08-02/14307794, від 12.01.2012 № 18/08-02/14307794, від 06.07.2012 № 208/25-2/14307794, від 06.08.2012 № 272/25-2/14307794, від 12.09.2012 № 356/25-2/14307794 та від 11.10.2012 № 420/25-2/14307794 були неузгодженими.
Більше того, судами встановлено, що всі зазначені податкові повідомлення-рішення, були визнані протиправними та скасовані в судовому порядку на підставі судових рішень, які набрали законної сили.
Під час розгляду цієї справи та в касаційній скарзі податковим органом вказаних обставин не спростовано. Відповідач також не наводить доказів тому, що станом на момент декларування позивачем спірного від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 26 830 008,00 грн. в податковій декларації за жовтень 2012 року певні складові такого від`ємного значення, які були зменшені результатами попередніх перевірок, були узгодженими.
Враховуючи викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо оскарження податкових повідомлень-рішень від 22.01.2013 № 0000180025 та №   0000190025 є обґрунтованими та відповідають правильному застосуванню норм матеріального права.
З огляду на зазначене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 у справі             № 808/4883/13-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду                                                                    Т.М. Шипуліна
                                                                                                         Л.І. Бившева
                                                                                                        О.В. Білоус