ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 404/8409/19 (2-а/404/451/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,        
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Панасенка Богдана Васильовича
на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020, (суддя суду першої інстанції Варакіна Н.Б.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в адміністративній справі № за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенка Богдана Васильовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1749355 від 15.11.2019 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 15.11.2019 позивач керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 рухався автомобільним шляхом М-12 в напрямку с. Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області. Перед головною дорогою, що з`єднує міста Кропивницький та Олександрію, позивач зупинився перед дорожнім знаком «Стоп» і переконавшись, що ліворуч та праворуч на головній дорозі відсутні перешкоди, продовжив рух, а після перетину перехрестя був зупинений працівниками патрульної поліції та притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки він зупинявся перед знаком «Стоп» порівнявшись з автомобілем поліцейських, не створив аварійну ситуація та жодних перешкод іншим учасникам дорожнього руху, а відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, що засвідчують ознаки правопорушення, не оцінені докази, в оскаржуваній постанові не зазначена норма Правил дорожнього руху, які на думку відповідача, порушив позивач та не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що свідчить про протиправність цієї постанови та про наявність підстав для її скасування.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020 адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАК № 1749355 від 15.11.2019 винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенком Богданом Васильовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 15.11.2019 о 10 год 47 хв при здійсненні патрулювання екіпажем було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 , А/Д М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» 755 км + 100 м не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. При документуванні правопорушення проводилась відеофіксація, яка була надана суду першої інстанції, як доказ по справі. Відповідач вказує, що суд першої інстанції помилково дослідив як доказ у справі витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відносно постанови серії ЕАК №1749355 від 15.11.2019 і зробив висновки, що оскаржувана постанова не містить посилання: на доказ у вигляді відеофіксації з бодікамери патрульного поліцейського та на норму закону, яку порушив позивач, що й стало підставою для скасування постанови. Натомість, сама постанова, на думку відповідача, складена у відповідності до вимог законодавства та містить усі необхідні відомості щодо правопорушення, що у сукупності з відеофіксацією в повному обсязі підтверджує законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.11.2019 поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенком Богданом Васильовичем було прийнято постанову серії ЕАК № 1749355 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до означеної постанови 15.11.2019 року о 10 год 47 хв позивач, керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 , А/Д М-12 755 км + 100 м не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. 
Не погодившись з постановою у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправною та її скасування.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм ст. 283 КУпАП, оскільки в постанові не зазначені технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі та не зазначений пункт ПДР України, які порушив позивач, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить з такого. Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
П. 8.1 Правил дорожнього руху передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
П. 8.4 «б» Правил дорожнього руху встановлена група дорожніх знаків - знаки пріоритету, що встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Дорожній знак з групи знаків пріоритету - 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.
Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає у разі порушення водієм вимог дорожніх знаків.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
З викладеного вбачається, що передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту проїзду транспортного засобу, яким керував позивач, без зупинки у зоні дії знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».
Ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем до матеріалів справи були долучені два відеозапису місця події: з відеореєстратора патрульного автомобіля та запис з бодікамери НОМЕР_2 , проте лише останній є додатком до оскаржуваної постанови, про що безпосередньо зазначено у п. 9 цієї постанови.  
Так, дослідженням відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля, судом апеляційної інстанції встановлено, що на ньому зафіксовані події 15.11.2019 з 10:44 годину по 10:55 годину, а саме рух транспортного засобу RENAULT KANGOO під керуванням позивача проїзною частиною дороги, що не містить розмітки «стоп-лінія» без зупинки перед дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений» і зупинку цього транспортного засобу вже після вказаного знаку безпосередньо перед перехрестям доріг. 
Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Також, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує про процесуальний обов`язок відповідача щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбачений ч. 2 ст. 71 КАС України. 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. 
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17 від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, 
З огляду на викладене, відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції щодо якого відсутні відомості в оскаржуваній постанові, й так само не зазначення технічного засобу яким здійснено цей відеозапис, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Також, як видно із відеозапису з бодікамери поліцейського ВА00113, на ньому зафіксовані події, що відбулися після зупинки транспортного засобу позивача на вимогу відповідача, а саме розмова між сторонами та безпосередній розгляд справи про адміністративне правопорушення. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що цей запис не містить фіксацію адміністративного правопорушення. 
Отже, відеозапис бодікамери поліцейського ВА00113 не може бути доказом, у розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, який б підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме проїзду транспортного засобу, яким керував позивач, без зупинки у зоні дії знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».
Суд апеляційної інстанції враховує, що спірна постанова не містить посилань на будь-які інші докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок, обґрунтувань правомірності притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови відповідача та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.  
Між тим, мотиви задоволення позовних вимог з яких виходив суд першої інстанції не в повному обсязі відповідають обставинам справи. 
Так, судом першої інстанції під час розгляду справи в якості доказу було прийнято витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відносно постанови серії ЕАК №1749355 від 15.11.2019 , як наслідок судом здійснені висновки, що в оскаржуваній постанові відсутні: посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис та норма закону, яку порушив позивач.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що зміст вказаного витягу порівняно з текстом постанови серії ЕАК №1749355 від 15.11.2019 є очевидно скороченим, тобто в ньому не вказані усі необхідні відомості та обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, безпосередньо у постанові міститься конкретний пункт ПДР, які на думку відповідача порушений позивачем, та посилання на відеозапис з бодікамери поліцейського та технічний засіб, яким він здійснений - ВА00113. 
Ч. 7 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.
Як підтверджується змістом позовної заяви та додатками до нього, позивачем до адміністративного позову подано копію незасвідченого витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» щодо оскаржуваної постанови, проте клопотання про витребування оскаржуваної постанови як доказу не подавалося. 
Відповідно до ч. ч. 3, 4 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
З матеріалів справи видно, що відповідач у справі подав відзив на адміністративний позов, разом з цим, примірник оскаржуваної постанови не подав, про неможливість подати цей доказ до суду не повідомив. 
Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Водночас, суд першої інстанції оскаржувану постанову з власної ініціативи не витребував. 
При цьому суд апеляційної інстанції констатує, що наведене не призвело до неправильного вирішення цієї адміністративної справи по суті позовних вимог, а судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду з метою повноти встановлення обставин справи досліджувався примірник оскаржуваної постанови, доданий відповідачем до апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про необхідність зміни мотивувальної частини рішення.
Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Панасенка Богдана Васильовича - задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020 в адміністративній справі №404/4566/19 (2а/404/269/19) - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020 в адміністративній справі №404/4566/19 (2а/404/269/19) - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай