ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 травня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 735/1149/19
Головуючий у першій інстанції – Грушко О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/290/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Іванової Г.П.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи: 
позивач  ОСОБА_1   
відповідачі  Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство ”Чернігівгазбуд” 
третя особа Акціонерне товариство ”Оператор газорозподільної системи ”Чернігівгаз”,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області у складі судді Грушка О.П. від 27 листопада 2019 року, місце ухвалення рішення смт.Короп у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства ”Чернігівгазбуд” про захист прав споживача, третя особа: Акціонерне товариство ”Оператор газорозподільної системи ”Чернігівгаз”,

                             В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства ”Чернігівгазбуд” про захист прав споживача. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обгрунтовував тим, що 29.09.2017 року між ним та ПАТ ’’Чернігівгаз’’ було укладено договір на приєднання до газорозподільної системи, згідно з яким ПАТ ’’Чернігівгаз’’ зобов`язувалось приєднати до газорозподільної системи житловий будинок позивача, розташований в АДРЕСА_1 . 27.06.2018 року до вказаного договору було укладено додаткову угоду, відповідно до якої було визначено вартість приєднання в сумі 7 482 грн. 28 коп. та строк приєднання - до 27.12.2018 року. 02.07.2018 року позивач сплатив зазначену суму на рахунок ПАТ ’’Чернігівгаз’’, вважаючи при цьому, що вказана сума є повною вартістю всіх робіт, пов`язаних з приєднанням будинку до газопостачання і пуском газу. У Коропській дільниці ПАТ ’’Чернігівгаз’’ позивача повідомили, що роботи по газифікації буде виконувати ФОП ОСОБА_2 22.06.2018 року бригада ФОП ОСОБА_2 виконала всі роботи по газифікації будинку позивача, а Коропська дільниця ПАТ ’’Чернігівгаз’’ встановила лічильник газу. Позивач вказує, що на даний час залишилось здійснити лише врізку зовнішньої газової мережі в точці забезпечення потужності. Після виконання робіт ФОП ОСОБА_3 надав акт виконаних робіт та рахунок-фактуру на суму 12 287 грн. 42 коп. за роботи по газифікації будинку. Позивач вважає дану суму завищеною, про що і повідомив ФОП ОСОБА_3 . В подальшому до сплати було визначено суму 11 000 грн., яку позивач перерахував ФОП ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що Коропська дільниця ПАТ ’’Чернігівгаз’’ відмовляється здійснити приєднання будинку до газопостачання, оскільки, за її повідомленням, ФОП ОСОБА_2 не надає виконавчо-технічну документацію. В подальшому позивач дізнався, що ФОП ОСОБА_2 привіз до Коропської дільниці ПАТ ’’Чернігівгаз’’ документацію та рахунок-фактуру на суму 14 564 грн. 11 коп., які позивач повинен сплатити ПрАТ ’’Чернігівгазбуд’’ за роботи по газифікації його будинку. ОСОБА_1 вважає, що він не повинен сплачувати зазначені кошти, оскільки жодних договорів з ПрАТ ’’Чернігівгазбуд’’ він не укладав. Позивач вказує, що між ним і ФОП ОСОБА_2 було укладено усну угоду про газифікацію будинку позивача, умови якої він виконав. При цьому позивач періодично звертався до керівника Коропської дільниці ПАТ ’’Чернігівгаз’’ з питання врізки газопроводу в точці забезпечення потужності, на що отримував відповідь про неможливість проведення вказаних робіт, оскільки ФОП ОСОБА_2 не віддає Коропській дільниці ПАТ ’’Чернігівгаз’’ виконавчо-технічну документацію, без якої не може бути здійснена врізка. Позивач зазначає, що виконавчо-технічна документація на зовнішнє газопостачання його будинку знаходилась у ФОП ОСОБА_3 , а в подальшому - у директора ПрАТ ’’Чернігівгазбуд’’. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідачів надати йому всю виконавчо-технічну документацію на зовнішнє газопостачання його будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .    

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 27.11.2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ПрАТ ”Чернігівгазбуд” про захист прав споживача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року є незаконним, при цьому суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, наявна недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги стверджують, що станом на 30.08.2018 року ОСОБА_1 повністю оплатив вартість збудованого зовнішнього та внутрішнього газопроводу. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про існування між ОСОБА_1 та ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ договору про будівництво зовнішнього газопроводу, і за даних обставин у відповідачів не було законних підстав укладати між собою договір субпідряду, про існування якого позивач дізнався лише в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги стверджують, що висновок суду першої інстанції відносно того, що між ОСОБА_1 та ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ існували правовідносини щодо виконання робіт із зовнішнього газопостачання, не грунтується на доказах. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у клопотанні позивача щодо допиту свідків, при цьому всупереч положенням статті 83 ЦПК України, в ході розгляду даної справи прийняв, як доказ від представника відповідача ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ копію договору субпідряду. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідачі в пред`явлених до оплати документах значно завищували вартість робіт та матеріалів. З посиланням на п.5,7,8 статті 21 Закону України ”Про захист прав споживачів”, ОСОБА_1 зазначає про необгрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відсутності порушення його прав, як споживача.

В   судовому   засіданні   апеляційного   суду  позивач  ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги. 

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ФОП ОСОБА_2 , представник відповідача ПрАТ ”Чернігівгазбуд” Моцьор В.В., представник третьої особи Полях І ОСОБА_4 просили залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року.  

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції з врахуванням фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що вимоги заявленого позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.     
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості вказаного висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року не можуть бути підставою для скасування даного рішення, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.   

Доводи апеляційної скарги вказують, що станом на 30.08.2018 року ОСОБА_1 повністю оплатив вартість збудованого зовнішнього та внутрішнього газопроводу. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про існування між ОСОБА_1 та ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ договору про будівництво зовнішнього газопроводу, і за даних обставин у відповідачів не було законних підстав укладати між собою договір субпідряду, про існування якого позивач дізнався лише в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги стверджують, що висновок суду першої інстанції відносно того, що між ОСОБА_1 та ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ існували правовідносини щодо виконання робіт із зовнішнього газопостачання, не грунтується на доказах.
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року, виходячи із наступного.  
В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 29.09.2017 року між позивачем та ПАТ ’’Чернігівгаз’’ було укладено договір на приєднання до газорозподільної системи №03DCr18244-17/НП (а.с.86-89). Відповідно до п.ІІ, п.ІІІ укладеного договору, оператор ГРМ забезпечує приєднання об`єкта замовника до ГРМ (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) на підставі технічних умов та відповідно до проекту зовнішнього газопостачання і здійснює підключення об`єкта замовника до ГРМ і пуск газу на його об`єкт  на умовах цього договору. Замовник на умовах цього договору сплачує оператору ГРМ плату за приєднання (вартість послуги оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника). Оператор ГРМ зобов`язується: забезпечити на підставі технічних   умов   і   проекту   зовнішнього   газопостачання,  зокрема  його кошторисної частини, та з урахуванням вимог цього договору приєднання об`єкта замовника до ГРМ (будівництво та ведення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) у строки, зазначені в договорі, за умови виконання замовником зобов`язань, визначених розділом IV цього договору. Відповідно до розділу IV даного договору, плата за приєднання включає, зокрема, послуги оператора ГРМ з установлення в точці вимірювання вузла обліку природного газу, підключення об`єкта замовника до ГРМ, укладання договору про розподіл природного газу та пуск газу в газові мережі внутрішнього газопостачання. 
26.09.2017 року позивач подав до ПАТ ’’Чернігівгаз’’ заяву про приєднання до ГРМ будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 26.09.2017 року позивач підписав опитувальний лист, в якому зазначив, що розробку проекту зовнішнього газопостачання, виконання будівельно-монтажних робіт зовнішнього та внутрішнього газопостачання забезпечує ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’(а.с.90,91).
Згідно  квитанції  №87  від  02.07.2018  року (а.с.85), позивачем було сплачено 7 482 грн. 28 коп., отримувач: ПАТ ’’Чернігівгаз’’. 
Судом встановлено, що позивачем та відповідачем ОСОБА_2 у червні 2018 року було укладено усну угоду про газифікацію житлового будинку позивача. 
04.07.2018 року ФОП ОСОБА_2 склав рахунок-фактуру №36 на оплату послуг з газопостачання на суму 12 287 грн. 42 коп. (а.с.4).
30.08.2018 року позивач оплатив вказаний рахунок, але за домовленістю сторін, на меншу суму - 11 000 грн. (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що він виконував від свого імені роботи  по  внутрішньому  газопостачанню  будинку,  і  після  їх виконання надав позивачу виконавчо-технічну документацію на внутрішню систему газопостачання його будинку.
Згідно пояснень відповідачів в ході судового розгляду даної справи, між ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір субпідряду №25/05 від 25.05.2018 року з газифікації житлового будинку в АДРЕСА_1 . Згідно умов укладеного договору, генпідрядник ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ доручає субпідряднику ФОП ОСОБА_2 проведення будівельних робіт з газифікації приватного житлового будинку в АДРЕСА_1 (зовнішнє газопостачання). При цьому відповідачі стверджували, що роботи із зовнішнього газопостачання здійснено ПАТ’’Чернігівгазбуд’’, і вони мають бути оплачені. Підприємством виставлено рахунок-фактуру на суму 14 564 грн. 11 коп. 
Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року, суд вважав доведеним, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 існували правовідносини щодо виконання робіт з внутрішнього газопостачання будинку позивача. При цьому між ОСОБА_1 та ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ існували правовідносини щодо виконання робіт із зовнішнього газопостачання будинку позивача.
Таким чином, газифікація житлового будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , складається із наступного: зовнішнє газопостачання - виконавець ПрАТ ’’Чернігівгазбуд’’, за договором субпідряду ФОП ОСОБА_2 ; внутрішнє газопостачання - виконавець робіт ФОП ОСОБА_2 ; монопольні роботи - АТ ’Чернігівгаз’’.       
Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, а також приписи статей 626, 639, 837, 853, 854, 856 ЦК України, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог заявленого позову. При цьому суд зазначив у оскаржуваному рішенні, що в ході розгляду даної справи встановлено, що у діях ПрАТ ’’Чернігівгазбуд’’, яке, не отримавши оплату за виконані роботи, не надає замовнику виконавчо-технічну документацію, відсутнє порушення норм законодавства, зокрема, і статті 21 Закону України ’’Про захист прав споживачів’’. Також судом не встановлено порушень і в діях відповідача ФОП ОСОБА_2 .    

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання позивача щодо допиту свідків. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року, виходячи із наступного. Відповідно до статті 90 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів по справі. При цьому ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України регламентовано, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
                  
Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції, всупереч положенням статті 83 ЦПК України, в ході розгляду даної справи прийняв, як доказ від представника відповідача ПАТ ’’Чернігівгазбуд’’ копію договору субпідряду. 
Відповідно до приписів ч.2 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Приймаючи до уваги вказану норму права, апеляційний суд приходить до висновку, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року.   

Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідачі в пред`явлених до оплати документах значно завищували вартість робіт та матеріалів. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для задоволення вимог заявленого позову, виходячи із наступного. Відповідно до положень ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та достатніх у розумінні статей 77,80 ЦПК України доказів на підтвердження вказаних доводів апеляційної скарги.       

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.11.2019 року, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 заявив клопотання про стягнення на його користь з позивача витрат на проїзд до суду (а.с.158-159). Виходячи із положень ч.1 статті 138 ЦПК України та приймаючи до уваги відсутність документального підтвердження понесення вказаних витрат, апеляційний суд приходить до висновку, що у відшкодуванні зазначених витрат необхідно відмовити.       

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.   

Дата складення повної постанови - 02.06.2020 року.  

Головуючий:                                                   Судді: