УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
30 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 726/2173/18
провадження № 51-2077ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу прокурора на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 11 березня 2020 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018260030000350, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого у тому АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно), 
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 176, ч. 2 ст. 176, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 Кримінального кодексу України (далі — КК України).
Суть питання
За вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2019 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 176, ч. 2 ст. 176, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України та виправдано за недоведеністю, що в його діях є склад кримінальних правопорушень. 
Чернівецького апеляційного суду ухвалою від 11 березня 2020 року залишив вказаний вирок місцевого суду без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені стосовно ОСОБА_4 судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону доводи касаційної скарги прокурора, фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому прокурор у поданій скарзі, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, обмежившись загальними фразами, не обґрунтував у чому саме полягали такі істотні порушення, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення в цілому, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Також прокурор, посилаючись у свої касаційній скарзі на неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, не наводить доводів щодо того, яку саме норму закону мав би застосувати суд при ухваленні виправдувального вироку.
Крім того, касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення, у тому числі й щодо порушення, на думку прокурора, місцевим судом правил підсудності.
Також прокурор, у своїй касаційній скарзі формально вказавши, що ним було заявлено клопотання у суді апеляційної інстанції про повторне дослідження письмових доказів і показань свідків, не зазначив чи були ці клопотання вирішені судом апеляційної інстанції, якщо були, то як саме. До того ж він не зазначив у чому саме полягало неповне або з порушеннями дослідження доказів місцевим судом, про повторне дослідження, яких клопотала сторона обвинувачення у суді апеляційної інстанції. Крім того прокурор не вказав як вирішення судом питання щодо цього клопотання вплинуло на законність і обґрунтованість постановленого рішення суду апеляційної інстанції в цілому, оскільки сама по собі незгода однієї із сторін кримінального провадження з наданою судом оцінкою доказів, безпосередньо не свідчить про допущення цим судом істотних порушень. 
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                      ОСОБА_3