ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/19880/19	Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М. 	
Провадження № 22-ц/817/478/20 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 304090000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Парандюк Т. С., 
за участю секретаря - Кантицька О.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/19880/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року, ухваленого суддею Грицаком Р.М., повний текст якого складений 18 листопада 2019 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
у липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк” звернулося в суд із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 56 323 (п`ятдесят шість тисяч триста двадцять три) гривні 82 копійки за кредитним договором №б/н від 18 липня 2011 року, а також судові витрати у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ “Приватбанк” зазначило, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ “Приватбанк” з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 18 липня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач надала згоду на те, що підписана заява №б/н від 18 липня 2011 року разом з “Умовами та правилами надання банківських послуг” та “Тарифами банку”, що опубліковані на офіційному сайті позивача, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. При порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 30 червня 2019 року становить 56 323,82 грн., що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 892,09 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 48 031,78 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4 241,67 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., процентної складової штрафу у розмірі 2 658,28 грн.
Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року позов Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” заборгованість за кредитним договором №б/н від 18 липня 2011 року в розмірі 892 (вісімсот дев`яносто дві) гривні 09 копійок та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню сплаченого судового збору.
В задоволенні решти вимог — відмовлено.
Відповідачу направлено копію заочного рішення суду.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк “Приватбанк” просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року по справі №607/19880/19 в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк” задовольнити; в іншій частині рішення залишити без змін, а також, стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на те, що воно в частині відмовлених позовних вимог прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ “Приватбанк” зазначило, що відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, а також пені та штрафу, суд першої інстанції зробив висновки, що надані Банком витяги з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів не можуть бути складовою частиною кредитного договору, оскільки не містять підпису відповідача, банком не погоджено умови кредитування (зокрема, щодо сплати відсотків, пені та штрафів) з відповідачем. Однак, позивач не погоджується із такими висновками суду. До суду була надана копія анкети-заяви, яка засвідчена особистим підписом відповідача, де передбачено, що відповідач надала згоду на те, що підписана заява №б/н від 18 липня 2011 року разом з “Умовами та правилами надання банківських послуг” та “Тарифами банку”, що опубліковані на офіційному сайті позивача, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, остання зверталася до позивача для перевипуску картки. З виписки чітко видно, що відповідач користувалася кредитними коштами (в т.ч. після перевипуску), знімала кошти в банкоматах, розраховувалася за товари, послуги та ін. Крім цього, остання частково погашала наявну заборгованість та продовжувала користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. Тобто, ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі, щодо сплати відсотків, пені та штрафів.
Представник АТ КБ “Приватбанк” - Паньков О.П. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується його підписом в розписці. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася повторно, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням розміщеним на сайті.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Відмовляючи в позові АТ КБ “Приватбанк” в частині стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафу, суд першої інстанції виходив із того, що в анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів). 
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, оскільки невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки оскаржується рішення лише в частині відмови в позові АТ КБ “Приватбанк” про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафу, тому колегія суддів переглядає рішення лише в цій частині.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 18 липня 2011 року між ПАТ КБ “ПриваБанк” та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання останньою анкети-заяви. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
У наданій банком довідці про умови кредитування від 18 липня 2011 року, яка підписана ОСОБА_1 , зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с. 12). 
За вказаним кредитним договором було видано дві кредитні картки: за № НОМЕР_1 , термін дії якої з 18.07.2011 до 02/15 та за № НОМЕР_2 , термін дії якої з 17.03.2015 до 02/18.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 30 червня 2019 року становить 56323,82 грн., що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 892,09 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 48031 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4241,67 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн., процентної складової штрафу у розмірі 2658,28 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ “ПриватБанк”).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У анкеті-заяві позичальника від 18 липня 2011 року процентна ставка не зазначена (а.с. 11).
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Проте у довідці про умови кредитування від 18 липня 2011 року зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с. 12). Зазначена довідка підписана від імені ОСОБА_1 .
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови (а.с. 13-36).
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ “ПриватБанк”, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ “ПриватБанк” у період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 липня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (22 серпня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Разом з тим, пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” та витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, також послався на довідку про умови кредитування від 18 липня 2011 року, яка підписана ОСОБА_1 (а.с. 12), та надав розрахунки заборгованості відповідачки за договором № б/н від 18 липня 2011 року (а.с. 9-10).
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом суд першої інстанції виходив із того, що в анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена.
Проте з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки судом першої інстанції ухвалено заочне рішення і відповідачкою не спростовано надані банком докази видачі та користування кредитними коштами.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Саме відповідачка повинна була спростувати, що підпис, який міститься у довідці про умови кредитування від 18 липня 2011 року, їй не належить.
Натомість суд вказану обставину до уваги не взяв.
Зокрема, у довідці про умови кредитування від 18 липня 2011 року з використанням кредитки “Універсальна”, 55 днів пільгового періоду” зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні.
Враховуючи те, що зазначеною довідкою, яка підписана ОСОБА_1 , визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню, а саме місячна відсоткова ставка за користування кредитом в розмірі 2,5 %, або річна 30%, як це передбачено довідкою про умови кредитування від 18 липня 2011 року, що становить 936,66 грн. за період з 01 вересня 2014 року до 01 лютого 2018 року (закінчення строку дії картки № НОМЕР_3 )
Колегія суддів не приймає до уваги долучений позивачем розрахунок відсотків за користування кредитом, виходячи з 34,80% та 43,20% річних, оскільки вказаний розмір не обумовлений у довідці про умови кредитування від 18 липня 2011 року.
Разом з тим, у довідці не встановлено розмір пені, штрафу та комісійних, а оскільки Тарифи обслуговування кредитних карт “Універсальна” та Умови та Правила надання батьківських послуг в ПриватБанку не є складовою кредитного договору, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові про стягнення пені, штрафу та комісійних.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №382/327/18-ц (провадження №61-21994св19) від 12 лютого 2020 року.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” слід задовольнити частково, а заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року в частині відмови заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 48 031,78 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 936,66 грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 07 грудня 2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, поштовий індекс 01001, код ЄДРПОУ — 14360570, рах. № НОМЕР_6 , МФО — 305299) заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 936 (дев`ятсот тридцять шість) гривень 66 копійок.
В решті заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року залишити без змін.
Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 20 березня 2020 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року в нескасованій частині слід поновити.
Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову — на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що Акціонерним товариством Комерційний банк “Приватбанк” при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню 50 копійок, а апеляційний суд частково задоволив апеляційну скаргу, що у відсотковому відношенню становить 1,66%, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 07 грудня 2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, поштовий індекс 01001, код ЄДРПОУ — 14360570, рах. № НОМЕР_6 , МФО — 305299) сплачений ними судовий збір у розмірі 47 (сорок сім) гривень 83 копійки.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, яка є малозначною справою, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” — задовольнити частково.
Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року в частині відмови заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 48 031,78 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 936,66 грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 07 грудня 2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, поштовий індекс 01001, код ЄДРПОУ — 14360570, рах. № НОМЕР_6 , МФО — 305299) заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 936 (дев`ятсот тридцять шість) гривень 66 копійок.
В решті заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року залишити без змін.
Поновити дію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2019 року в нескасованій частині.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 07 грудня 2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, поштовий індекс 01001, код ЄДРПОУ — 14360570, рах. № НОМЕР_6 , МФО — 305299) сплачений ними судовий збір у розмірі 47 (сорок сім) гривень 83 копійки.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 червня 2020 року.

Головуючий 
Судді