РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2020 року м. Рівне
Справа № 562/4401/17
Провадження № 22-ц/4815/729/20
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:
позивач – Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес",
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2020 року в складі судді Кушніра О.Г., проголошене в м. Здолбунів, дата складання повного судового рішення – 31 березня 2020 року, 
в с т а н о в и в:
У грудні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" (далі – ПрАТ "Брокбізнес") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Позовна заява мотивована тим, що 30 вересня 2016 року на автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «ВАЗ» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 НОМЕР_2 » сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої був пошкоджений автомобіль марки «Skoda Octavia» з державними номерними знаками « НОМЕР_3 ». Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 24 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Після визначення завданих пошкодженням автомобіля марки «Skoda Octavia» збитків страховою компанією «Брокбізнес» здійснено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля ТОВ «Дженеро Трейд» у розмірі 563312,95 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», позивачу в межах ліміту повернуто 99000 грн., тому різниця завданого ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» збитку підлягає стягненню з відповідача у сумі 464312 грн.95 коп.
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПрАТ «СК «Борокбізнес» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 366 365,20 грн. та судовий збір в сумі 5495,14грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПрАТ «СК «Борокбізнес» виконало умови договору добровільного страхування по виплаті страхових платежів та, враховуючи вимоги статей 979, 1194 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 366365,2 грн.(465365,20грн. (розмір реальних збитків з урахуванням фізичного зносу) - 99 000,00 грн. (отримане страхове відшкодування від страхової компанії «Оранта»).
У апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судове рішення та ухвалити нове - про відмову у позові.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно послався на вирок Острозького районного суду від 20.04.2017 року як на доказ, що стверджує його вину у спричинені збитків; ним була застрахована його цивільно-правова відповідальність у ПАТ НАСК «Оранта», якою будо виплачено страхове відшкодування у сумі 99тис.грн., що є достатнім для відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі для ТОВ «Дженеро Трейд» внаслідок пошкодження автомобіля марки «Skoda Octavia». 
Вважає, що укладення ТОВ «Дженеро Трейд» із позивачем договору добровільного страхування та виплату останньому по ньому страхового відшкодування у сумі 563312,95грн. не тягне за собою автоматичного обов`язку відповідача по сплаті коштів, оскільки таких вимог ст.27 ЗУ «Про страхування», ст.ст.993,1194 ЦК України не передбачають. 
Вказує на невірне застосування судом першої інстанції положень постанови Великої Палати Верховного Суду від 4.07.2018року у справі № 755/18006/15-ц, оскільки відшкодування провадиться страховиком, а не заподіювачем шкоди, відповідальність якого застрахована. Позивачем не доведено недостатність страхової виплати у сумі 99 тис. грн. для повного відшкодування матеріальної шкоди.
Покликається на відсутність підстав для визнання звіту №30/16 від 30.11.2016 року належним та допустимим доказом для відшкодування шкоди, оскільки він належним чином не завірений та його визнання судом як висновок експерта.
Зазначає, що за його клопотанням місцевим судом була призначена автотоварознавча експертиза, яка не була проведена через ненадання позивачем автомобіля та (або кольорових фото, що свідчить про ухилення останнього від проведення експертизи та наявність підстав для визнання судом факту визначення збитку у розмірі 99 тис.грн. 
Стверджує, що суд проігнорував його доводи про наявність правових підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди, зокрема матеріальна шкода, завдана майну потерпілого не пов`язана із вчиненням злочину, він має трьох неповнолітніх дітей, та не має постійного з дружиною заробітку. 
Покликається на невірність визначення судом стягнутого розміру судового збору. 
З наведених підстав просить рішення суду скасувати, в задоволенні позов відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не поданий.
Сторони у судове засідання не з"явилися, хоча належним чином повідомлені про день та час судового засідання. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. 
Суд установив, що 30 серпня 2016 року між страховиком ПрАТ «СК «Брокбізнес»» та страхувальником ТОВ «Дженеро Трейд» та є вигодонабувачем, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006-0468812/01НТ. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобіль марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_3 ( а. с. 5-7).
30 вересня 2016 року о 09:15 годині на автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів за участі водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «ВАЗ-21063» з державними номерними знаками « НОМЕР_4 », сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої був, зокрема, пошкоджений належний ТОВ «Дженеро Трейд» автомобіль марки «Skoda Octavia» з державними номерними знаками НОМЕР_3 . 
Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року, що набрав законної сили,  ОСОБА_1  визнаний винуватим у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та йому за ч.2 ст.286 КК України із застосування ст.75 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки з іспитовим строком два роки. ( а. с. 12-13).
30 вересня 2016 року ТОВ «Дженеро Трейд» складена заява про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а. с. 7 зворот).
11 жовтня 2016 року компанією «Укравтоекспертиза» був складений протокол огляду автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_3 (а. с. 23-30).
Згідно із страховим актом від 3 січня 2017 року № 60277/1 подію кваліфіковано як страховий випадок ( а. с. 32).
Згідно звіту №30/16 від 30 листопада 2016 року оцінювача ОСОБА_2 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Skoda Octavia» в результаті його пошкодження в ДТП складає з ПДВ 465365,20 грн., яка є меншою за ринкову вартість такого автомобіля на момент пошкодження, що становить 639213,84 грн. (а. с. 14-22).
Відповідно до ремонтної калькуляції від 30 червня 2016 року № 30/16, попередня вартість ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_3 складає 465365,2грн. (а. с.19-22).
Платіжним дорученням №6107 від 04 січня 2017 року страховою компанією «Брокбізнес» власнику автомобіля марки «Skoda Octavia» з державними номерними знаками « НОМЕР_3 » ТОВ «Дженеро Трейд» виплачено страхове відшкодування в розмірі 563312,95 грн. (а.с.33)
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля марки «ВАЗ-21063» на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» та за полісом №АЕ/6527621 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілого, визначена у розмірі 100000 грн., франшиза – 1000.
Згідно платіжного доручення № 33699 від 04 липня 2017 року ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» страхове відшкодування згідно регресних вимог на відшкодування завданої застрахованою особою ОСОБА_1 збитків в сумі 99000 грн.(а.с.33 зворот)
Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями статей 1191, 1192 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму («ліміт відповідальності страховика» у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди.
Отже, в даному випадку відбувся перехід прав кредитора від ТОВ «Дженеро Трейд» до позивача після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування, і саме ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» набула права вимоги до ОСОБА_1 , особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Тобто саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається. Відповідач як особа винна у вчиненні ДТП в силу вимог статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, яка відшкодована ПАТ «НАСК «Оранта».
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача 366365,2 грн. (465365,20грн. (розмір реальних збитків з урахуванням фізичного зносу) - 99 000,00 грн. (отримане страхове відшкодування від страхової компанії «Оранта»).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно застосував висновки, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4.07.2018року у справі № 755/18006/15-ц, є не обґрунтованими, оскільки, визначаючи розмір коштів, що підлягають стягненню, суд зменшив суму, заявлену у позові на суму страхового відшкодування, виплаченого ПАТ «НАСК «Оранта», як страховика відповідальності забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-21063», яким керував відповідач.
Покликання скарги на відсутність доказів вини  ОСОБА_1  у завданні шкоди марки «Skoda Octavia» не приймаються до уваги, оскільки в силу ч.6 ст.82 ЦПК України таким доказом є вирок Острозького районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року, що набрав законної сили, за яким ОСОБА_1 визнаний винуватим у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.
Безпідставними є і доводи скарги про відсутність підстав для визнання звіту №30/16 від 30.11.2016 року належним та допустимим доказом для відшкодування шкоди, оскільки вони не ґрунтуються на нормах частин другої, шостої статті 95 ЦПК України. В ході розгляду справи відповідач не ставив під сумнів відповідність наданої позивачем копії звіту його оригіналу, а прийняття місцевим судом його копії, не засвідченої в порядку ч.5 ст.95 ЦПК України не призвело до неправильності встановлення фактичних обставин по справі та вирішення спору по суті
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач ухилився від проведення автотоварознавчої експертизи у даній справі не заслуговують на увагу, оскільки Законом України «Про страхування» та умовами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №006-0468812/01НТ не передбачено визначення розміру страхового відшкодування на підставі висновку автотоварознавчої експертизи, таке відшкодування здійснюється, виходячи з розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідач не навів обґрунтованих заперечень щодо переліку пошкоджених деталей автомобіля та щодо невідповідності вартості його ремонту зазначеного у ремонтній калькуляції існуючим цінам на час визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано матеріальне становище відповідача та наявність у нього трьох неповнолітній дітей, що є підставою для зменшення розміру відшкодування шкоди є безпідставними, оскільки за змістом частини четвертої статті 1193 ЦК України у випадку, коли шкоди завдано вчиненням злочину, суд не може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища. Так, вироком Острозького районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і саме, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Skoda Octavia» отримав значні механічні ушкодження.
Що стосується доводів про неправильне визначення судових витрат, то апеляційний суд виходить з наступного.
При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 6 964,69грн., тобто 1,5% від ціни позову. Він судом задоволений на 78,90% (366365,2х100:464312,95). Таким чином судовий збір, що підлягав стягненню з відповідача становить 5495,14грн. ( 6 964,69х78,90%). 
Отже, судові витрати судом першої інстанції визначені судом з дотриманням норм ч.1 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375 ,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2020 року залишити без змін.
Понесені витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст виготовлений 16 червня 2020 року
Судді:                                                                                    Бондаренко Н.В.
                                                       
Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.