КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №759/9111/2019                                                                                 Головуючий у І інстанції - Сенько М.Ф.
апеляційне провадження №22-ц/824/5848/2020                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
04 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, 
 
встановив:
 
В травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 жовтня 2018 року, під час руху по проспекту Леся Курбаса до вулиці Зодчих, в м. Києві попереду його автомобіля рухався автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 .
Перед поворотом на вулицю Зодчих вищевказаний автомобіль зупинився. За ним, витримуючи дистанцію зупинився і позивач на автомобілі Fiat Grande Punto, д.н.з. НОМЕР_2 .
Через невеликий проміжок часу автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 почав відкочуватись назад, та зіткнувся з автомобілем позивача, який стояв на місці.
Через зіткнення було пошкоджено передню частину автомобіля позивача.
Хід подій було зафіксовано відеореєстратором.
Водієм автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 в момент ДТП була відповідач.
За спільною згодою, у зв`язку з очевидністю вини відповідача у вказаній ДТП, у присутності працівників поліції, які прибули на місце ДТП за викликом, було оформлено повідомлення про ДТП (Європротокол).
25 жовтня 2018 року позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що була страховою компанією автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 з повідомленням про ДТП, з метою відшкодування збитків, які у зв`язку з ДТП було завдано автомобілю Fiat Grande Punto, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачу.
Сума відшкодування, що була виплачена позивачу зі сторони ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» становить 5715,85 грн. 
Даної суми було недостатньо для ремонту пошкоджень його автомобіля, які були завдані у зв`язку з ДТП.
16 листопада 2018 року позивач уклав з ПП «Галавтоекспертиза» договір про надання експертних послуг №01/11/18.
27 листопада 2018 року ним було отримано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ №69С/11/18.
Згідно даного Звіту вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 30 882,31 грн.
Враховуючи вартість ремонту та відшкодовану ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму, відшкодуванню підлягає сума у розмірі 25 166,46 грн., яку слід стягнути з особи, що завдала матеріального збитку.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь за завдану матеріальну шкоду - 25166,46 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7740,18 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.
 В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що відповідно до п.5.3 звіту №204867 вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу становить 6678,53 грн, а втрата товарної вартості не нараховується, так як термін експлуатації ТЗ перевищує 7 років.
Пунктом 5.6 звіту №204867 розмір вартості матеріального збитку визначений в сумі 6678,52 грн.
Отже, у звіті №204867 витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розраховані оцінювачем у розмірі вартості матеріального збитку який становить 6 678,52 грн.
Проте, суд не навів мотивів неврахування розрахованої оцінювачем вартості матеріального збитку (реальних збитків), а помилково, взяв для обрахунку розміру заподіяної матеріальної шкоди величину «вартість відновленого ремонту КТЗ (з врахуванням ПДВ на запчастини та матеріали)», оскільки зазначена величина згідно з методикою не тотожна поняттю «розмір матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого КТЗ», який спеціального розраховано оцінювачем для визначення розміру заподіяної шкоди і який в цьому конкретному випадку відповідає розміру витрат страховика в межах яких ним здійснено страхове відшкодовується.
Таким чином, вважає, що суд допустився помилки, визначивши суму матеріальної шкоди заподіяної позивачу виходячи не з величини розміру матеріального збитку заподіяного власнику в результаті пошкодження колісного транспортного засобу, який спеціально розрахований оцінювачем відповідно до методики та визначений у Звіті № НОМЕР_3 , а замість цього для визначення розміру матеріальної шкоди взяв для обрахунку величину розміру вартості відновлювального ремонту, тобто величину, яка не відповідає розрахованому відповідно до методики поняттю «розмір матеріального збитку заподіяного власнику в результаті пошкодження КТЗ».
Вважає, що сума заподіяного матеріального збитку заподіяна позивачем, відповідає розрахованому оцінювачем в звіті №204867 розміру матеріального збитку заподіяного власнику в результаті пошкодження колісного транспортного засобу FIAT Grandе Punto, державний номерний знак НОМЕР_4 , який становить 6 678,52 грн та який відшкодовано страховиком шляхом виплати страхового відшкодування в сумі 5 715,85 грн, тобто з урахуванням зменшення на суму податку на додану вартість в сумі 962,67 грн.
При цьому зауважує, що зменшення страховиком виплати страхового відшкодування на суму ПДВ, відповідає приписами абзацу другого п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)№1961-IV положеннями якого визначено, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Отже, зменшений на ПДВ в сумі 962,67 грн розмір матеріального збитку, може буде виплачений позивачу після виконання ним зазначених умов закону.
За таких умов, є підстави стверджувати, що судом неправильно розраховано суму заподіяної матеріальної шкоди, яку заподіяно позивачу, а відтак покладання на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди поза розміром заподіяного матеріального збитку визначеного оцінювачем відповідно до наведених положень Методики,
З огляду на викладені обставини, оскільки розмір заподіяної матеріальної шкоди (реальних збитків) розрахований оцінювачем відповідно до Методики, яка врегульовує відносини в сфері оцінки заподіяного матеріального збитку, а виплачене позивачу страхове відшкодування повністю покриває заподіяну матеріальну шкоду (реальні збитки), тому підстав для покладання на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу матеріальної шкоди немає.
Просила скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.
На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив посилюючись на те, що позиція апелянта зводиться до того, що страховим відшкодуванням було відшкодовано матеріальні збитки в повному розмірі, оскільки сума в розмірі 6 678,52 грн, яка розрахована згідно методики та визначена в звіті №204867, як розмір матеріального збитку заподіяного власнику в результаті пошкодження ТЗ FIAT Grandе Punto, державний номерний знак НОМЕР_5 .
Проте, разом з тим відповідач не оспорює той факт, що відповідний розмір матеріального збитку в розмірі 6 678,52 грн визначено з урахуванням фізичного зносу складників ТЗ.
Оскільки, характер ушкоджень передбачає заміну частини деталей на нові, то відшкодуванню підлягає повна сума без урахування зношеності ушкоджених деталей.
Так як розмір страхового відшкодування не покрив вартість завданого фактичного збитку із розрахунку вартості відновлювального ремонту КТЗ, Позивач і звернувся до суду з метою стягнення різниці між сумою необхідної для відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, яке було отримане від страховика відповідача.
Просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року.
Крім цього, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмовлених йому позовних вимог та просив позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції при визначенні суми до відшкодування було використано доказ, який не відповідає передбаченим ЦПК вимогам, зокрема щодо достовірності доказів, оскільки суд необґрунтовано не встановив та не надав правової оцінки обставинам та доказам, що вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 25166,46 грн.
Зазначає, що сума відшкодування, що була йому виплачена страховиком становить 5715,85 грн.
Оскільки даної суми було недостатньо для ремонту пошкоджень його автомобіля, які були завдані у зв`язку із ДТП він 16 листопада 2018 року звернувся до ПП «Галавтоекспертиза» для отримання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку.
Згідно Звіту КТЗ №69С/11/18, вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 30882,31 грн.
Враховуючи підтверджену експертом вартість ремонту та відшкодовану страховиком суму, розмір матеріального збитку, заподіяного ДТП, становить 25166,46 грн, та підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою, яка завдала матеріального збитку.
На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, який обґрунтовувала тим, що сума заподіяного матеріального збитку заподіяна позивачем, відповідає розрахованому оцінювачем у Звіті №204867 розміру матеріального збитку заподіяного власнику в результаті пошкодження колісного транспортного засобу FIAT Grandе Punto, д.н.з. НОМЕР_2 , який становить 6678,52 грн. та який відшкодовано ОСОБА_2 страховиком шляхом виплати страхового відшкодування в сумі 5715,85 грн., тобто з урахуванням зменшення на суму податку на додану вартість в сумі 962,67 грн.
Просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Fiat Grande Punto», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
24 грудня 2018 року в м. Києві на проспекті Л. Курбаса сталась ДТП за участю автомобілів «Fiat Grande Punto», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , в наслідок чого вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
На місці ДТП був складений європротокол, відповідно до якого водій транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнала себе винною.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП, була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_6 з лімітом відповідальності 100 000 грн. (а.с.173). 
Позивач у передбаченому законом порядку звертався до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про настання страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування.
За заявою в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» заведено страхову справу за №204867.
З огляду на справу вбачається, що ДТП визнано страховим випадком позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 5715 грн. 85 коп..
Розмір страхового відшкодування, як це вбачається зі страхового акту від 27 листопада 2018 року визначено виходячи із вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу відповідно до звіту №204867 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, що виконаний СПД «ФОП ОСОБА_4 » ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за виключенням податку на додану вартість на запчастини, що підлягають заміні.
Разом з тим, позивач подав страховику заяву за якою просив переглянути суму страхового відшкодування пославшись на звіт про оцінку вартості матеріального збитку №69С/11/18 від 27 листопада 2018 року, що виконаний на його замовлення оцінювачем ПП «Галавтоекспертиза» ОСОБА_5 , на що отримав відмову мотивовану тим, що наданий звіт не погоджено з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».
Дана відмова позивачем не оскаржена, вимоги до страховика в судовому порядку ним не заявлялись.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично погодився з розміром страхового відшкодування, а відтак має враховуватись звіт про оцінку вартості майнової шкоди №204867, згідно якого, вартість ремонту КТЗ (з урахуванням ПДВ на запчастини і матеріали) становить 14 418,70 грн.
Оскільки шкода, заподіяна позивачу не покрита страховим відшкодуванням, то з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП, була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_6 з лімітом відповідальності 100 000 грн. (а.с.173).     
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до п.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Саме такі висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верхового Суду.
У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, дав неналежну оцінку зібраним доказам, невірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до неправильного висновку про часткове задоволення позову.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Крім цього, згідно з вимогами ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови у позові на позивача.
З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1261,50 грн, а тому зазначена сума підлягає стягненню з позивача.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
          Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_8 ) судовий збір у розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одну) грн. 50 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба