ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«29» квітня 2020 року
м. Харків
справа № 642/4182/17-ц
провадження № 22ц/818/2621/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -   Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», представник позивача - Романченко О.М.,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - АКІБ «Укрсиббанк»
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року в складі судді Грінчук О.П.
                            в с т а н о в и в:
У серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: АКІБ «Укрсиббанк» про скасування заходів забезпечення позову та просив скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі № 2-435/2008 від 13 березня 2008 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 травня 2008 року шляхом скасування арешту у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, запис від 14 березня 2008 року за № 6783518 про арешт нежитлової будівлі літ «Е-2», загальною площею 239,0 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі.

Клопотання мотивовано тим, що позивачем у цій справі обґрунтовано свої позовні вимоги наявністю у нього прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 29 березня 2007 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», предметом якого є нежитлова будівля літ «Е-2», загальною площею 239,0 кв м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на яку в порядку забезпечення позову у цивільній справі № 2-435/2008 накладено арешт, що перешкоджає товариству реалізовувати свої права.

Вказав, що він звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», Публічне акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» про визнання недійсним договору факторингу №21/12/2016-1 від 21 грудня 2016 року та договору відступлення права вимоги від 21 грудня 2016 року за договором іпотеки №010-2/07/1-363/1-07, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року відкрито провадження у справі.

Зазначив, що на теперішній час позивач у справі вже зареєстрував за собою право власності на спірний об`єкт нерухомості, на його думку, у незаконний спосіб, у зв`язку з чим він також звернувся до суду з позовом до державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Харківської області Богуславця С.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора та поновлення права власності на об`єкт нерухомості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 липня 2019 року відкрито провадження у цій справі.

Вказав, що розгляд цієї справи є неможливим без вирішення вищезазначених справ, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Харкова та рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, що будуть прийняті у цих справах, матимуть преюдиціальне значення для даної справи.

Зазначив, що у разі визнання недійсними договору факторингу та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги, товариство втратить право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, що призведе до відсутності спору у цій справі, оскільки права та інтереси позивача порушені не будуть.

Вказав, що у разі скасування реєстрації права власності на предмет іпотеки за позивачем, майно буде повернуто у його власність, та взагалі зникнуть підстави для задоволення позовних вимог у цій справі, оскільки між сторонами виникнуть інші правовідносини, а саме, щодо виконання умов кредитного договору шляхом задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки.

Просив зупинити провадження у цій справі до вирішення по суті: цивільної справи № 638/3610/19 за його позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» про визнання недійсним договору факторингу №21/12/2016-1 від 21 грудня 2016 року та договору відступлення права вимоги від 21 грудня 2016 року за договором іпотеки №010-2/07/1-363/1-07, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», що розглядається у Дзержинському районному суді м. Харкова; цивільної справи № 642/4465/19 за його позовом до державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Харківської області Богуславця С.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про скасування права власності, що розглядається у Ленінському районному суді м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року клопотання відповідача про зупинення розгляду справи - задоволено;  зупинено розгляд цієї цивільної справи до розгляду Ленінським районним судом м. Харкова справи № 642/4465/19 та Дзержинським районним судом м. Харкова справи № 638/3610/19.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду; судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вказав, що відсутні будь-які об`єктивні підстави для неможливості розгляду даної справи до розгляду справ про визнання недійсним договору відступлення права вимоги та скасування запису про державну реєстрацію речового права фінансовою компанією; що метою позову у цій справі є усунення перешкод у реалізації компанією прав власника шляхом скасування заходів забезпечення позову у іншій судовій справі, рішення у якій набрало законної сили 23 грудня 2010 року, та на даний час необхідність у забезпеченні позову відпала; що у цій справі досліджені всі обставини та зібрано достатньо доказів для ухвалення рішення по суті спору; що набуття товариством права власності на спірну будівлю не змінює мети позову, спрямованого на усунення перешкод в реалізації майнових прав щодо будівлі, зокрема, права розпорядження нею; що справи, на які посилається відповідач, стосуються інших правовідносин сторін, та у них не встановлені обставини, які роблять неможливим розгляд цієї справи.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» необхідно задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що повний та всебічний розгляд цієї справи об`єктивно неможливий до розгляду Ленінським районним судом м. Харкова справи № 642/4465/19 та Дзержинським районним судом м. Харкова справи № 638/3610/19.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо, виходячи з наступного. 

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення вчинення судом процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі №  910/12694/18.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» до ОСОБА_1 , третя особа: АКІБ «Укрсиббанк» про скасування заходів забезпечення позову.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2018 року у цій справі задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - задоволено; заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2018 року - скасовано та призначено справу до розгляду у загальному порядку.

У справі, що розглядається, предметом позовних вимог є скасування заходів забезпечення позову, застосованих у справі № 2-435/2008 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2008 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 травня 2008 року, а саме скасування арешту нежитлової будівлі літ «Е-2», загальною площею 239,0 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт Кепітал» на підставі договору факторингу від 21 грудня 2016 року та договору відступлення прав за договором іпотеки від 21 грудня 2016 року набуло прав та обов`язків іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеним 29 березня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 у забезпечення його зобов`язань за кредитним договором від 29 березня 2017 року. Предметом договору іпотеки від 29 березня 2017 року є нежитлова будівля літ «Е-2», загальною площею 239,0 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, на вказане нерухоме майно під час розгляду цивільної справи № 2-435/2008 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2008 року накладено арешт та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 травня 2008 року заборонено його відчуження. Позов товариства у даній справі обґрунтовано тим, що існування арешту, який накладений на предмет іпотеки у іншій цивільній справі, яка розглянута, і підстави для забезпечення позову відсутні, порушує його права як іпотекодержателя на задоволення своїх вимог.

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа № 638/3610/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» про визнання недійсним договору факторингу №21/12/2016-1 від 21 грудня 2016 року та договору відступлення права вимоги від 21 грудня 2016 року за договором іпотеки №010-2/07/1-363/1-07, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (а. с. 208-212, 213-214).

Предметом спору у вказаній справі є визнання недійсним договорів факторингу та відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21 грудня 2016, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», на підставі яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» набуло прав іпотекодержателя за вищевказаним договором іпотеки. 

Крім того, 26 червня 2019 року право власності на нежитлову будівлю літ «Е-2», загальною площею 239,0 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (а. с. 132-133).

У зв`язку з чим, у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває справа № 642/4465/19 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Харківської області Богуславця С.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора та поновлення права власності на об`єкт нерухомості (а. с. 205-207, 215-216).
Предметом спору у вказаній справі є скасування державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» та поновлення права власності ОСОБА_1 на нього.

Із змісту статті 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6 статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 752/9802/17, провадження № 61-612св17.

Із заяви про зупинення провадження у справі не вбачається, які факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді справ № 638/3610/19 про визнання недійсним договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21 грудня 2016 року та № 642/4465/19 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірне майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» і поновлення права власності на об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 .

Відповідач у своєму клопотанні не вказав обставин, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсними договорів факторингу та відступлення прав за договором іпотеки та у справі про скасування реєстрації права власності товариства на нерухоме майно виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції також не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені ним самостійно при вирішенні цієї справи, та яким чином встановлені у справах № 638/3610/19 та № 642/4465/19 обставини вплинуть на оцінку доказів, якими учасники справи обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи з предмету та підстав заявленого позову, заявленого з метою скасування арешту на нерухоме майно.

З аналізу матеріалів справи слід дійти висновку, що вирішення позовних вимог ОСОБА_1 у справах № 638/3610/19 та № 642/4465/19 не впливає на хід розгляду даної справи та, зокрема, на можливість розгляду спору щодо скасування арешту, накладеного як захід забезпечення позову на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та необґрунтовано задовольнив клопотання ОСОБА_1 , дійшовши помилкового висновку щодо зупинення провадження справі.

Крім того, таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Оскільки порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, що може бути оскаржена окремо від рішення суду, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами  ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, питання щодо стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги не вирішується, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року - скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                 І.В. Бурлака

Судді                                                         О.М. Хорошевський

                                                               В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 квітня 2020 року.