ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/2556/19                                                                         Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року                                                                                                                  м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Єгорової Н.М., Степанюка А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Центрального округу на Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ергопак» до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним та скасування Припису, - 
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати.
Сторонам направлено судову повістку-повідомлення про дату, час та місце розгляду справи разом з копією Ухвали про відкриття апеляційного провадження, яку ними отримано 06 лютого 2020 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними Повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення (Т.3, а.с. 103, 105).
18 березня 2020 року від Позивача та 07 травня 2020 року від Відповідача надійшли Клопотання про відкладення розгляду справи, в яких вони просять, у зв`язку із запровадженням в Україні карантину через спалах коронавірусу, відкласти розгляд справи на інші час та дату, про що повідомити їх додатково.
Проте, згідно з частиною другою ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до п. 2 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
У зв`язку з тим, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, а участь учасників справи в судовому засіданні не є обов`язковою, колегія суддів розглядає справу за відсутності та без повідомлення учасників справи та/або їх представників.
Згідно з частиною першою ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Позивач скористався правом, передбаченим частиною першою ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявним в матеріалах справи його Відзивом на апеляційну скаргу (Т.3, а.с.82-101).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Відповідачем проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Позивачем вимог законодавства у сфері навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, про що складено відповідний Акт від 22.11.2018 № 42/03.2/2018/ПЛ (надалі - Акт), копія якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с. 77-93).
Перевіркою встановлено порушення Позивачем вимог пункту «ж» частини першої статті 17 Закону України «Про відходи», а саме допущення змішування відходів, абзацу 11 частини першої статті 35 Закону України «Про охорону земель» - не забезпечення захисту земель від забруднення, засмічення.
26 листопада 2018 року Відповідачем складено Припис №30, яким з дати отримання зазначеного Припису зобов`язано Позивача: не допускати змішування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія; здійснювати заходи щодо захисту земель від забруднення, засмічення; вживати необхідні заходи щодо ліквідації засмічення земельної ділянки на території ТОВ «Ергопак», розташованої у м. Каневі, по вул. Дорошенка, буд. 7 та провести її рекультивацію. Протягом 10 днів після отримання Припису Позивача також зобов`язано розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених порушень, копію якого надати до Державної екологічної інспекції Центрального округу (м. Черкаси, вул. Вернигори, 17).
Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (надалі - Закон № 877-V), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно з частиною шостою ст. 7 Закону № 877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт; посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
Відповідно до частини сьомої ст. 7 Закону № 877-V, у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Згідно з частиною першою ст. 1 Закону України «Про відходи» від 05 березня            1998 року №187/98-ВР (надалі - Закон №187/98-ВР), відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.
Відповідно до п. «ж» частини першої ст. 17 Закону №187/98-ВР, суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа екологія», як Виконавцем, та Позивачем, як Замовником, укладено Договір на здійснення операцій у сфері поводження з відходами від 09 січня 2016 року №9/01-16, згідно з п. 1 якого Виконавець бере на себе зобов`язання організувати здійснення операцій у сфері поводження з відходами, а саме збирання (транспортування) та утилізацію відходів, що є власністю Замовника, далі за текстом все разом - «послуги», а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.
Позивачем надано Акти надання послуг, за якими Виконавцем виконані роботи зі збирання, зберігання та подальшої утилізації відходів.
Проте, Відповідачем будь-яких доказів змішування Позивачем відходів (фото- чи відеофіксації, тощо) не надано.
Також, під час перевірки Відповідачем встановлено, що Позивачем, в порушення абзацу 11 частини першої ст. 35 Закону України «Про охорону земель», не забезпечено захисту земель від забруднення, засмічення.
Відповідно до абзацу 11 частини першої ст. 35 Закону України «Про охорону земель» від 19 червня 2003 року №962-IV, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.
Згідно з п. 2 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27 жовтня 1997 року № 171 (у редакції Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04 квітня 2007 року № 149), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 травня 1998 року за № 285/2725 (надалі - Методика), земля (землі) - поверхня суші з ґрунтами, корисними копалинами та іншими природними елементами, що органічно поєднані та функціонують разом з нею; забруднення земель - накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін; засмічення земель - наявність на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів.
Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. п. 3 Методики, землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення); землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.
Згідно з п.п. 3.4., 3.5. п. 3 , 3.4. Методики, визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об`єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі, визначаються площа, глибина проникнення; при виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди; об`єм відходів (м 3), що спричинили засмічення, встановлюють за об`ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням.

Проте, будь-які докази здійснення Відповідачем відбору проб відходів та аналізу їх хімічного складу і фізичного стану, дослідження складу товщини шару відходів, який є обов`язковою складовою визначення об`єму відходів, в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої Відповідачем не виконано.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржений Позивачем Припис Відповідача є протиправним і підлягає скасуванню.
Згідно зі ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.
Позивачем до суду апеляційної інстанції подано Клопотання, в якому він просить стягнути за рахунок бюджетного асигнування Відповідача витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 частини першої ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини сьомої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з поданих Позивачем доказів, його витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в Шостому апеляційному адміністративному суді складають 25000,00 грн.
На підтвердження розміру витрат Позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №19/05 від 22.04.2019 року (надалі - Договір); Доручення до Договору №1/2020 від 05.02.2020; Акт до Доручення 1/2020 від 05.02.2020; Платіжне доручення № 14560 від 27.03.2020 року; Розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на виконання Договору від 30.03.2020.
Згідно з частиною п`ятою ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем 12 травня 2020 року подано Клопотання, в якому він просить, зокрема зменшити суму витрат на оплату правничої допомоги Позивачу.

За результатом розгляду Клопотань Сторін, колегія суддів дійшла висновку про неспівмірність заявленого розміру витрат Позивача на правову допомогу зі складністю даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на їх виконання; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим на підставі частини шостої ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зменшує розмір заявлених Позивачем витрат на правничу допомогу та стягує їх на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача у сумі 10000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Центрального округу залишити без задоволення, а Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня         2019 року - без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Центрального округу (код за ЄДРПОУ 42149108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ергопак» (код за ЄДРПОУ 31364122) 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, але не менше ніж з дня, наступного за останнім днем строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Постанову складено в повному обсязі 13.05.2020 року.

Головуючий суддя                                                                                               Бабенко К.А.

Судді:                                                                                                                   Єгорова Н.М.

                                                                                                                          Степанюк А.Г.