УХВАЛА
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 357/9099/19
провадження № 61-20291св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,              Фаловської І. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар Княгині Ольги, 15»,
треті особи: Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора № 7,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар Княгині Ольги, 15» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар Княгині Ольги, 15», треті особи: Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора № 7, про визнання недійсними установчих зборів та ліквідацію юридичної особи,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар Княгині Ольги, 15» (далі -                       ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15»), треті особи: Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора № 7, в якому просив: визнати недійсним рішення установчих зборів ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15», оформлене протоколом № 1             від 24 квітня 2016 року; припинити шляхом ліквідації юридичної особи ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15»; зобов`язати орган, що здійснює державну реєстрацію, прийняти до відома інформацію про набрання законної сили рішення суду щодо припинення шляхом ліквідації юридичної особи ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» у порядку та строк, передбачені ЦК України; покласти виконання функцій комісії з припинення юридичної особи на орган управління юридичної особи правління ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15», встановивши порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» - 2 місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.
 
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня              2019 року відмовлено у прийнятті позову ОСОБА_1 до ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15», треті особи: Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора № 7, про визнання недійсними установчих зборів та ліквідацію юридичної особи та повернуто позивачу.
Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року касаційну скаргу ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» задоволено. Постанову Київського апеляційного суду                     від 09 жовтня 2019 року скасовано. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року залишено в силі. Судові витрати, понесені ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» за подання касаційної скарги у розмірі 1 921 грн компенсовано за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Короткий зміст вимог та доводів заяви про ухвалення додаткового рішення
У квітні 2020 року від ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» до Верховного Суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цій справі, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на свою користь судові витрати в сумі 3 000 грн.
Заява мотивована тим, що звертаючись із касаційною скаргою ним було додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а у прохальній частині касаційної скарги заявлено вимоги про покладення судових витрат на позивача у справі. У попередньому розрахунку (орієнтовному) суми судових витрат було заявлено про понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі                   3 000 грн за підготовку касаційної скарги у цій справі та надано докази на підтвердження понесених судових витрат.
 
Рух матеріалів справи
17 квітня 2020 року на офіційну адресу електронної пошти Білоцерківського міськрайонного суду Київської області направлено лист про необхідність направлення на адресу Верховного Суду цивільної справи № 357/9099/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15», треті особи: Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора № 7, про визнання недійсними установчих зборів та ліквідацію юридичної особи для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення.
28 квітня 2020 року справа № 357/9099/19 надійшла до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Вивчивши заяву ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15», треті особи: Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора № 7, про визнання недійсними установчих зборів та ліквідацію юридичної особи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у прийнятті додаткового рішення з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);  2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.  
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.  
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини  справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
За правилами пункту 3 частини першої статті, частини третьої 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній договір про надання правничої (правової) допомоги від 02 вересня 2019 року № ПД/з/0002, на підставі якого було складено Акт про надання правничої допомоги від 06 листопада 2019 року та сплачено ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, підстави для ухвалення додаткового рішення у цій справі відсутні.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар Княгині Ольги, 15» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар Княгині Ольги, 15», треті особи: Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора № 7, про визнання недійсними установчих зборів та ліквідацію юридичної особи.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
ГоловуючийВ. С. Висоцька    Судді:А. І. Грушицький     І. В. Литвиненко    Є. В. Петров   І. М. Фаловська