ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" лютого 2020 р.           Справа№ 910/7804/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Разіної Т.І. 

за участю секретаря судового засідання Горди В.В.
За участі представників: згідно з протоколом судового засідання від 12.02.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 12.11.2019 (повний текст складено 02.12.2019)
у справі № 910/7804/19 (суддя: Удалова О.Г.) 

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»
до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
про визнання недійсним одностороннього правочину 

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання недійсним одностороннього правочину АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Позов мотивовано тим, що на адресу позивача надійшла заява № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої відповідачем заявлено про повне припинення зобов`язань перед позивачем з повернення грошових коштів, отриманих на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 на суму 1 682 756,90 грн шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань позивача перед відповідачем з оплати заборгованості за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013. Позивач, у свою чергу, направив на адресу відповідача повідомлення № 501012-Сл-9730-0419 від 22.04.2019 про відмову в прийняті відповідної заяви, оскільки зазначена заява є нікчемним правочином, який не припиняє зобов`язання відповідача щодо повернення грошових коштів у вказаному розмірі. Позивач посилається на те, що даний правочин вчинений з порушенням положень ст. 601 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Оскаржуване рішення мотивоване тим, що позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували той факт, що умови спірного правочину суперечать нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не довів відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із винесеним рішенням, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі №910/7804/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Іоннікова І.А.
14.01.2020 суддею Північного апеляційного господарського суду Іонніковою І.А було подано заяву про самовідвід від розгляду справи №910/7804/19. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 заяву судді Іоннікової І.А про самовідвід від розгляду справи №910/7804/19 задоволено. Справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни судді відповідно до ст. 32 ГПК України. 
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/148/20 від 16.01.2020 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 у справі №910/7804/19 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7804/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.02.2020.
31.01.2020 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
Апелянт зазначає, що грошові кошти які є предметом спірного одностороннього правочину не були безспірними, за вказаними грошовими зобов`язаннями пропущено строк позовної давності, а тому у відповідача були відсутні підстави для зарахування зустрічних однорідних вимог, а відповідно у суду були наявні підстави для визнання такого правочину недійсним.
При цьому, за твердженням апелянта, судом першої інстанції було встановлено обставини, які не підтверджені належними та допустимими доказами, та не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач у своєму відзиві заперечував проти доводів апеляційну скаргу просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Відповідач зазначає, що наявність заперечень сторони не є достатньою умовою для визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Крім того, відповідач наголошує, що скаржник жодним чином не заперечує факту непогашення ним заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, а твердження про сплив строку позовної давності за вказаними вимогами не відповідає дійсності, оскільки такий строк переривався поданням позову у справі № 904/6892/17. 

2.4. інші процесуальні дії у справі
У судовому засіданні 12.02.2020 представник позивача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 12.02.2020 надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Мотивувальна частина.
3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулося до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі - АТ «Криворіжгаз») заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019.
У вищевказаній заяві зазначено, що АТ «НАК «Нафтогаз України» на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 про стягнення з АТ «Криворіжгаз» грошових коштів отримало 1 682 756,90 грн. Враховуючи скасування постановою Верховного Суду від 21.11.2018 постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018, правова підстава отримання АТ «НАК «Нафтогаз України» 1 682 756,90 грн відпала, а відповідні кошти підлягають поверненню АТ «Криворіжгаз». Водночас, АТ «Криворіжгаз» має заборгованість перед АТ «НАК «Нафтогаз України» з оплати заборгованості за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 на суму 109 228 155,83 грн.
Зважаючи на викладене та керуючись ст. 601 Цивільного кодексу України, АТ «НАК «Нафтогаз України» заявила про повне припинення зобов`язань перед АТ «Криворіжгаз» з повернення грошових коштів, отриманих на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 на суму 1 682 756,90 грн, шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань АТ «Криворіжгаз» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» з оплати заборгованості за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 на суму 1 682 756,90 грн. 
У свою чергу, АТ «Криворіжгаз» листом № 501012-Сл-9730-0419 від 22.04.2019 про відмову в прийняті відповідної заяви, повідомило відповідача, що оскільки зазначена заява є нікчемним правочином, який не припиняє зобов`язання відповідача щодо повернення грошових коштів у вказаному розмірі. Позивач посилається на те, що даний правочин вчинений з порушенням положень ст. 601 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин
Даний спір виник внаслідок того, що позивач вищевказане зарахування вважає таким, що не відповідає вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України, а тому спірний односторонній правочин підлягає визнанню недійсним.
Таким чином, для розгляду даного спору необхідне встановлення наявності грошових зобов`язань між сторонами та дотримання норм чинного законодавства при вчиненні одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог.

3.3. доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі № 904/5511/16 відмовлено в задоволенні позову АТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення з АТ «Криворіжгаз» 110 225 584,11 грн боргу за отриманий природний газ за період з січня 2013 року по грудень 2015 року, 17 586 200,58 грн пені, 4 521 167,38 інфляційних втрат та 1 379 878,18 грн 3% річних.
Даним рішенням у задоволенні вимог щодо стягнення основної суми боргу за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 відмовлено з підстав відсутності зі сторони відповідача прострочення виконання зобов`язання через ненастання строку виконання відповідачем (АТ «Криворіжгаз») зобов`язання за договором, оскільки суд керувався умовами договору в редакції, що була чинна на час вирішення спору по справі № 904/5511/16 згідно з висновками, викладеними у постанові Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 910/497/16, якою постановлено внести зміни до п. 6.1 договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання (не пізніше 20.01.2018).
Постановою Вищого господарського суду України № 910/497/16 від 02.11.2016 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду № 910/497/16 від 03.08.2016, наслідком чого стало повернення чинності первинної редакції договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання - не пізніше 20.01.2016.
АТ «НАК «Нафтогаз України» як позивач у справі № 904/5511/16 звертався до суду з заявою про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у цій справі за нововиявленими обставинами, проте через пропуск відповідного процесуального строку суди відмовили у перегляді вказаного рішення, що відображено в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 у справі № 904/5511/16 про повернення вказаної заяви, яка була залишена без змін постановами Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2019 та Верховного Суду від 21.05.2019.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі № 904/6892/17 в частині стягнення з АТ «Криворіжгаз» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» основної суми боргу в розмірі 109 228 155,83 грн, пені - 17 586 200,58 грн, 3% річних - 1 379 878,18 грн, інфляційних втрат - 4 521 167,38 грн, нарахованих за період з 21.01.2016 по 21.06.2016, провадження у справі припинено; в частині стягнення пені в сумі 4 005 124,18 грн, 3% річних - 2 514 829,17 грн та інфляційний втрат - 9 067 915,01 грн, нарахованих за період з 22.06.2016 по 31.05.2017, відмовлено.
Дане рішення суду мотивоване ухваленням Господарським судом Дніпропетровської області 20.09.2016 у іншій справі № 904/5511/16 рішення між тим тими ж сторонами, про той же предмет спору, з тих же підстав про відмову в задоволенні позову щодо вимог, які є тотожними частині вимог у цій справі № 904/6892/17 щодо стягнення заборгованості за поставлений з січня 2013 року по грудень 2015 року природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих з 21.01.2016 по 21.06.2016. 
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що втрата права на судовий захист щодо вимог (між тими ж сторонами, з тих же підстав), щодо якої вже ухвалене судове рішення по суті спору, не свідчить про припинення матеріального права щодо цієї вимоги та про припинення зобов`язання, яке кореспондує цьому праву, у матеріальному сенсі з огляду на таке.
Рішення суду за загальним правилом не може породжувати зобов`язання грошового характеру, тому що зобов`язання боржника завжди передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не є юридичним фактом, що породжує зобов`язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов`язання. Навіть у тому випадку, коли конкретна сума грошового зобов`язання встановлюється судовим рішенням, вона ґрунтується на факті вчиненого раніше правопорушення, обраховує борг з моменту правопорушення. Суд, задовольняючи вимогу кредитора, тим самим визнає правомірними вимоги позивача та застосовує примус до стягнення шкоди. Тому судове рішення не породжує, а лише підтверджує підставу виникнення зобов`язання. Таким чином, зобов`язання не припиняється з ухваленням судового рішення, зокрема про відмову в задоволенні вимог щодо цього зобов`язання, оскільки це рішення підтверджує втрату особою процесуального права на задоволення вимоги щодо цього зобов`язання в процесуальному (судовому) порядку.
Верховний Суд в постанові від 09.07.2019 по справі № 904/6892/17 у зв`язку з викладеним та враховуючи встановлений судами факт припинення провадження у цій справі, зокрема, щодо вимоги тотожній вимозі у справі № 904/5511/16 - щодо стягнення з відповідача основної суми боргу за договором, дійшов висновку про втрату АТ «НАК «Нафтогаз України» права на судовий захист та на задоволення цієї вимоги в судовому порядку. 
Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 09.07.2019 по справі № 904/6892/17 відзначив, що втрата АТ «НАК «Нафтогаз України» права на задоволення в судовому порядку своєї вимоги щодо стягнення з АТ «Криворіжгаз» суми основного зобов`язання за договором, як у цій справі, так і у справі № 904/5511/16, між тим не припиняє цього зобов`язання у розумінні статей 598 та 599 Цивільного кодексу України.
Також Верховний Суд у постанові від 09.07.2019 по справі № 904/6892/17 зазначив, що незважаючи на те, що АТ «НАК «Нафтогаз України» відмовлено у справі № 904/5511/16 у задоволенні вимог про стягнення основного зобов`язання за договором з підстав невстановлення судом обставин прострочення виконання зобов`язання АТ «Криворіжгаз», однак при цьому не встановлено обставин припинення цього зобов`язання, а у справі № 904/6892/17 припинено провадження в частині тотожних вимог, викладені обставини не є перешкодою для дослідження та встановлення судами у цій справі обставин існування/відсутності цього зобов`язання відповідача за договором (у зв`язку з простроченням його виконання) з урахуванням висновків в постанові Вищого господарського суду від 02.11.2016 у справі № 910/497/16 (щодо редакції договору в частині умов щодо строку виконання відповідачем зобов`язання за договором).
Постановою Верховного Суду № 904/6892/17 від 09.07.2019 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі № 904/6892/17 скасовано в частині стягнення пені в сумі 4 005 124,18 грн, 3% річних - 2 514 829,17 грн та інфляційних втрат - 9 067 915,01 грн за період з 22.06.2016 по 31.05.2017. Справу № 904/6892/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
Однак, дана обставина не є перешкодою для суду у даній справі для встановлення обставин настання строку виконання зобов`язання за договором.
Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання позивача сплатити відповідачу кошти в сумі 1 682 756,90 грн виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 та є частиною заборгованості за природний газ, спожитий АТ «Криворіжгаз» на підставі вказаного договору протягом січня 2013 року - грудня 2015 року. 
Так, під час розгляду справи № 904/6892/17 господарськими судами встановлено, що АТ «Криворіжгаз» протягом січня 2013 року - грудня 2015 року спожило природний газ, поставлений АТ «НАК «Нафтогаз України», проте оплатило його частково, внаслідок чого неоплаченою залишилась частина спожитого природного газу на суму 109 228 155,83 грн. За результатами розгляду судами позовних вимог в частині стягнення заборгованості за поставлений природний газ в розмірі 109 228 155,83 грн:
- суд першої інстанції - Господарський суд Дніпропетровської області у рішенні від 22.08.2017 по справі № 904/6892/17 припинив провадження, у тому числі в частині стягнення основного боргу в розмірі 109 228 155,83 грн, з огляду на те, що позовні вимоги в цій частині були предметом розгляду в іншій господарській справі № 904/5511/16. Проте, як уже зазначалось, Верховний Суд зазначив, що втрата АТ «НАК «Нафтогаз України» права на задоволення в судовому порядку своєї вимоги щодо стягнення з АТ «Криворіжгаз» суми основного зобов`язання за договором, як у цій справі, так й у справі № 904/5511/16, між тим не припиняє цього зобов`язання у розумінні статей 598 та 599 Цивільного кодексу України;
- суд апеляційної інстанції - Центральний апеляційний господарський суд у постанові від 20.03.2019 змінив лише мотивувальну частину рішення Господарський суд Дніпропетровської області від 22.08.2017 по справі № 904/6892/17;
- суд касаційної інстанції - Верховний Суд у постанові від 09.07.2019 дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі № 904/6892/17 в частині стягнення пені в сумі 4 005 124 грн 18 коп., 3% річних - 2 514 829 грн. 17 коп. та інфляційних втрат - 9 067 915 грн 01 коп. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 (тобто в іншій частині позовних вимог, у задоволенні яких судами було відмовлено, а не припинено провадження).
Таким чином, не підлягав скасуванню та не визнавався неправомірно встановленим факт наявності неоплаченої частини природного газу, спожитого АТ «Криворіжгаз» протягом січня 2013 року - грудня 2015 року на суму 109 228 155,83 грн за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013.
У свою чергу, заборгованість відповідача (АТ «НАК «Нафтогаз України») перед позивачем (АТ «Криворіжгаз») в розмірі 1 682 756,90 грн є сумою, яка була стягнута з АТ «Криворіжгаз» на АТ «НАК «Нафтогаз України» на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі № 904/6892/17, яка була скасована постановою Верховного Суду від 21.11.2018 у вказаній справі, у зв`язку з чим правова підстава для набуття вказаних грошових коштів відпала.
Стягнення вищевказаних грошових коштів в розмірі 1 682 756,90 грн підтверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. про відкриття виконавчого провадження № 57370017 від 05.10.2018 та платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів в межах вказаного виконавчого провадження, долученими до матеріалів справи. 
Отже, АТ «НАК «Нафтогаз України» повинно повернути АТ «Криворіжгаз» грошові кошти в розмірі 1 682 756,90 грн, стягнуті на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі № 904/6892/17, а АТ «Криворіжгаз» повинно оплатити частину природного газу вартістю 1 682 756,90 грн, поставленого протягом січня 2013 року - грудня 2015 року АТ «НАК «Нафтогаз України» на виконання договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013.
Оспорювана заява № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, враховуючи положення статті 202 Цивільного кодексу України, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, що направлений на припинення зобов`язань.
Таким чином, надіслана відповідачем на адресу позивача заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином відповідача, спрямованим на припинення грошових зобов`язань відповідача перед позивачем.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було заявлено до зарахування однорідні вимоги, а саме грошові вимоги позивача до відповідача та грошові вимоги відповідача до позивача.
Також суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги є зустрічними, оскільки обумовлені наявністю зобов`язань між сторонами у справі, а саме за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 АТ «Криворіжгаз» є боржником, а АТ «НАК «Нафтогаз України» - кредитором, а за постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі № 904/6892/17 навпаки АТ «НАК «Нафтогаз України» є боржником, а ПАТ «Криворіжгаз» - кредитором.
Судом встановлено, що на час розгляду та вирішення даного спору строки виконання вищевказаних зустрічних зобов`язань настали.
Посилання позивача на те, що строк виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 не настав не відповідають дійсності з огляду на наступне.
Пунктом 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 в редакції додаткової угоди № 11 від 22.12.2014 передбачено, що у будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.
Згідно з п. 2.1 договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 в редакції додаткової угоди № 12 від 05.02.2015 продавець передає покупцеві газ у період з 01.01.2013 по 31.12.2015.
Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/497/16 від 03.08.2016 внесено зміни до п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 та визначено, що у будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20.01.2018.
Постановою Вищого господарського суду України № 910/497/16 від 02.11.2016 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду № 910/497/16 від 03.08.2016.
Наразі чинною редакцією є пункт 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, який визначає, що розрахунок за використаний газ здійснюється не пізніше 20.01.2016.
Таким чином, строк виконання зобов`язання АТ «Криворіжгаз» по сплаті поставленого за вказаним договором природного газу настав.
Статтями 598 та 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Доказів виконання зобов`язання ПАТ «Криворіжгаз» по сплаті поставленого за договором № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 природного газу в повному обсязі суду не подано.
Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір відносно зобов`язання по сплаті позивачем боргу за поставлений відповідачем природний газ згідно договору 13-156-ВТВ від 04.01.2013, оскільки сторонами не підтверджено інше.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювана заява відповідача про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином відповідача, що вчинений відповідачем згідно з вимогами, встановленими приписами ст.ст. 601, 602 Цивільного кодексу України. 
Водночас, колегія суддів не приймає до розгляду посилання позивача на пропуск позовної давності за грошовими вимогами відповідача до позивача, оскільки вказані твердження не були предметом розгляду суду першої інстанції, у позовній заяві позивачем не заявлялись та по суті є зміною підстав позову на стадії апеляційного перегляду рішення, що мало бути реалізовано позивачем до ч. 4 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а тому не приймається та не розглядається судом на підставі ч. 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували той факт, що умови спірного правочину суперечать нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не довів відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Враховуючи обставини справи у їх сукупності, враховуючи межі перегляду рішення судом апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів відповідачем.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
Відповідачем за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів не доведено наявності обставин, які б спростовували твердження позивача та висновки суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позову, натомість відповідачем частково доведено не співмірність присуджених до стягнення витрат позивача на правову допомогу з складністю справи та витраченим часом.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Згідно з нормами ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. 
Статтею 601 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Аналогічні приписи щодо припинення господарського зобов`язання виконанням або зарахуванням передбачено частинами 3 та 4 статті 203 Господарського кодексу України, відповідно до яких господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Господарське зобов`язання може бути припинено зарахуванням страхового зобов`язання, якщо інше не випливає з закону або змісту основного чи страхового зобов`язання.
Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). 
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:
1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);
2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);
3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог передбачені в ст. 602 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 203 Господарського кодексу. Так, відповідно до вказаних норм не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.
Статтями 598 та 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з положеннями ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України. 
Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Згідно з нормами ч. 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, щодо недотримання відповідачем норм законодавства при вчиненні одностороннього правочину, оскільки вказані обставини позивачем не доведено, в свою чергу колегія суддів не вбачає підстав для розгляду підстав позову, які позивачем не заявлялись в позовній заяві.
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, які містяться у відзиві на апеляційну скаргу, що позов є необґрунтованим, права позивача відповідачем не порушено, а отже відсутні підстави для задоволення позову.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/7804/19 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/7804/19 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/7804/19 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/7804/19 залишити без змін.
3.          Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз».
4.           Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України. 
Повний текст рішення складено та підписано: 18.03.2020.

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                Т.І. Разіна